URZEALA TRONURILOR
Seria V Episodul 2
În vremurile de demult, când Braavosul era în primejdie,
Titanul se deştepta şi ochii-i scuipau flăcări.
Se avânta în larg şi zdrobea duşmanii.
E doar o statuie.
Nu-ţi fie teamă ! Ne anunţă sosirea.
Nu mi-e teamă.
Casa în Negru şi Alb.
Aici ai să-l găseşti pe cel pe care-l cauţi.
Aici ne despărţim.
Mulţumesc că m-ai adus până aici.
Orice braavosi ar fi făcut la fel.
- Valar Morghulis. - Valar Dohaeris.
Ziua bună !
Valar Morghulis.
Jaqen H'ghar mi-a dat asta.
- Aici nu e nimeni cu acest nume. - Te rog !
Am traversat Marea Îngustă. N-am unde altundeva să mă duc.
- Poţi să te duci oriunde. - Aşteaptă !
Cersei.
Walder Frey.
Muntele.
Meryn Trant.
Cersei.
Walder Frey.
Muntele.
Meryn Trant.
Trebuie că au mâncare bună, dacă e aglomerat.
Bere ?
Înainte să plecăm, un maester ţi-a dat un mesaj adus de un corb.
Te transformi într-o domnişoară căreia nu-i scapă nimic.
Mama avea o vorbă: "Aripi negre, veşti negre."
O zicală veche. În acest caz, inexactă.
Deci erau veşti bune ?
Mi-a fost acceptată cererea în căsătorie.
Parcă erai îndurerat de moartea iubitei mele mătuşi, Lysa.
- Bere ? - Vreau eu.
- Doamna mea... - Ce este ?
- Sansa Stark. Nu te uita ! - Eşti sigur ?
Şi-a vopsit părul, dar ea e. Stă la masă cu Petyr Baelish.
- Degeţel ? - Are o mână de cavaleri cu el.
- Ce înseamnă o mână ? 6 ? 20 ? - Cred că zece. Prea mulţi.
- Nu cred că e momentul... - Pregăteşte caii !
- Avem un singur cal. - Mai caută !
- Îţi place gustul ? - Nu văd de ce se face atâta caz.
- De ce le place aşa mult bărbaţilor ? - Le dă unora curaj.
Ţie îţi dă curaj ?
Până aici.
Lord Baelish, lady Sansa... Sunt Brienne din Tarth.
Ne-am cunoscut prin Renly Baratheon. Ce a zis despre tine ?
A zis că loialitatea ta nu costă nimic.
De atunci, cineva pare să fi plătit o sumă frumuşică pentru ea.
Lady Sansa, i-am jurat credinţă mamei tale înainte să moară.
Am jurat că te voi găsi şi te voi proteja.
Îţi voi fi scut şi sfătuitoare
şi-mi voi da viaţa pentru tine de va fi nevoie.
Jur pe vechii zei şi pe cei noi.
Te rog, lady Brienne, să lăsăm eticheta deoparte !
- I-ai jurat credinţă lui Catelyn Stark ? - Da.
Ciudat ! O cunoşteam pe Cat din copilărie. N-a zis nimic de tine.
- S-a întâmplat după moartea lui Renly. - Da...
- Ai fost acuzată că l-ai ucis. - Am încercat să-l salvez.
- Dar ai fost acuzată. - De oameni care n-au fost de faţă.
Ce s-a petrecut, de fapt ?
A fost ucis de o umbră cu chipul lui Stannis Baratheon.
O umbră ? Cu chipul...
Femeia asta a jurat să-l apere pe Renly. A dat greş.
A jurat s-o apere pe mama ta. A dat greş.
De ce aş vrea s-o păzească pe Sansa cineva care a dat greş de atâtea ori ?
- De ce să ai tu un cuvânt de spus ? - Fiindcă sunt unchiul ei.
M-am însurat cu mătuşa ei, Lysa, chiar înainte să moară.
Acum suntem rude, iar tu eşti o străină.
Iartă-mă, dar experienţa m-a învăţat să mă tem de străini.
Lady Sansa, dacă am putea vorbi între patru ochi...
- Nu. - Te rog, doamna mea ! Să-ţi explic...
Te-am văzut la nunta lui Joffrey, plecând genunchiul în faţa lui.
Niciuna dintre noi nu voia să fie acolo. Uneori, nu avem de ales.
Alteori avem. Ar fi mai bine să pleci.
Nu vrem ca noua noastră prietenă să cutreiere singură provincia.
Drumurile nu sunt sigure. Ce-ar fi să mai rămâi ?
Omul ţi-a spus să rămâi...
- Opreşte-te ! - Merg eu după el !
Podrick !
N-o lăsaţi să scape !
Nu vă opriţi !
Opreşte-te ! Opreşte-te !
Bravo, băiatule ! Haide !
Nu, nu... Nu, opreşte-te !
Bănuiesc că asta înseamnă că n-ai arme.
Lasă-te jos, Podrick !
- Podrick... - Da, doamna mea.
- Acum te poţi ridica. - Da, doamna mea.
- Sansa Stark ? - Se teme de străini, cum e şi firesc.
Am văzut-o apucând pe drumul de răsărit cu Degeţel. Îi vom urmări.
Doamna mea, dacă amândouă surorile Stark ţi-au refuzat serviciile,
poate că eşti dezlegată de jurământ.
Am jurat în faţa mamei lor că le voi proteja pe fete.
- Dar dacă nu vor protecţia... - Crezi că e în siguranţă cu Degeţel ?
- Nu, doamna mea. - Ia-ţi calul !
M-a chemat regina ?
Sunt doar două pe lume.
Cel pe care-l port eu şi cel pe care i l-am dat Myrcellei.
- E o ameninţare. - Fireşte că asta e.
Fiica noastră e singură în Dorne, înconjurată de oameni care ne urăsc.
- Auzi, "e o ameninţare" ! - Niciun răvaş ?
Ne învinovăţesc pentru moartea lui Oberyn şi a surorii lui.
Şi pentru toate tragediile care s-au abătut asupra ţării lor blestemate.
Le trec oraşele prin foc şi sabie dacă se ating de ea !
- Mai încet ! - Ce ?
Nu vorbi aşa de tare !
Fata noastră e în primejdie şi tu îţi faci griji că vorbesc prea tare ?
Lumea nu trebuie să afle că e fiica noastră.
Atunci nu-i spune aşa ! Oricum nu i-ai fost tată niciodată.
Dacă mă purtam ca un tată cu copiii mei, ar fi fost lapidaţi în stradă.
Şi ce a adus precauţia ta ?
Primul nostru născut, omorât la propria nuntă.
Singura noastră fiică, trimisă în Dorne.
Băieţelul nostru urmează să se însoare cu târfa zâmbăreaţă din Highgarden !
- Voi repara lucrurile. - N-ai reparat niciodată nimic.
Mă duc în Dorne şi o aduc acasă pe fata noastră.
Nu i-o poţi cere prinţului Doran. E logodită cu fiul lui.
N-am să-i cer nimic.
Dacă te duci acolo cu o oştire, e o declaraţie de război.
Nu merg cu nicio oştire. Ştii unde o ţin ?
- Oberyn a pomenit Grădinile de Apă. - Am s-o găsesc.
Mai doreşti ceva, Înălţimea Ta ?
Pleci în Dorne ?
- Un ciung, singur ? - N-am spus că mă duc singur.
Fără floarea soarelui. Nu-mi place galbenul. Trandafirii sunt drăguţi.
Şi muzică ! Ador muzica. Dar fără flaute. Le urăsc.
Putem aduce o harpă, dacă vrei. Apoi trebuie să ne gândim la merinde.
Merindele sunt cele mai importante. Avem nevoie de plăcintă de porumbel.
Asta se mănâncă în capitală, nu-i aşa ? Nu-i aşa ?
Ce anume ?
Se mănâncă plăcintă de porumbel în capitală ?
Aşa e, draga mea.
E un loc frumos, nu-i aşa ? Un loc frumos...
N-am crezut niciodată că mă voi stabili într-un loc ca ăsta.
Nu vei ajunge.
- Ce-ai spus ? - Nu vom trăi la Stokeworth.
Sora mea va moşteni castelul la moartea mamei, fiindcă e mai mare.
Mă urăşte. Mă porecleşte în fel şi chip
şi uneori chiar mă trage de păr, când n-o vede mama.
Ştii ce cred eu ? Cred că eşti un om bun.
- Iar sora ta e un om rău. - Aşa e.
Am cutreierat lumea în lung şi-n lat
şi am învăţat că răul primeşte ce merită.
Oamenii ca sora ta îşi primesc mereu răsplata.
Într-un fel sau în altul.
Cine e ăla ?
Blestematul de Jamie Lannister !
- Ser Jaime. - Ser Bronn de Apă Neagră...
- Îmi pare rău pentru tatăl tău. - Mulţumesc.
- Logodnica mea, Lollys. - Încântat.
Fugi la ale tale, iubito !
Frumoasă mireasă ţi-ai ales !
- Când plănuiai să te însori ? - Treci la subiect !
- Ce subiect ? - Subiectul pentru care ai venit.
Vizita asta n-are cum să-mi aducă nimic bun.
Ba dimpotrivă.
Lollys se va mărita cu Ser Willis Bracken.
Am avut o înţelegere cu sora ta.
- Eu te-aş fi sfătuit să nu faci asta. - Cum e asta bine pentru mine ?
Ai să vii cu mine şi ai să mă ajuţi cu ceva de mare însemnătate.
Şi, când ne întoarcem, îţi dau o fată mai frumoasă şi un castel mai mare.
- De unde să ne întoarcem ? - De hăt-departe, de la miazăzi.
Viitoarea mea regină.
Eşti frumoasă.
Prinţul nu doreşte să fie tulburat.
Dacă nu te dai din calea mea, îţi vâr halebarda aia...
Căpitane ! Las-o să treacă !
Fratele tău a fost ucis
şi tu stai în Grădinile de Apă cu ochii la cer, fără să faci nimic.
Oberyn a fost ucis într-un duel judiciar. După lege, nu e crimă.
- Fratele tău... - Nu-i nevoie să-mi aduci aminte.
A fost fratele meu cu mult înainte să însemne ceva pentru tine.
- Ce vei face ca să-i răzbuni moartea ? - Am să-l îngrop. Am să-l plâng.
- Şi apoi ? - Ai vrea să merg la război.
Tot regatul vrea asta.
Atunci avem noroc că nu regatul hotărăşte.
Şerpoaicele Nisipului sunt de partea mea. Sunt iubite de oameni.
Îşi vor răzbuna tatăl în timp ce tu stai aici de pomană.
Oberyn e mort şi fătuca asta, Lannister, ţopăie prin Grădinile de Apă,
îndopându-se cu merindele noastre şi respirând aerul nostru.
Câţi dintre fraţii şi surorile tale mai trebuie să ucidă ?
Dă-mi-o mie ! Lasă-mă să i-o trimit lui Cersei bucată cu bucată !
Mi-am iubit fratele. Tu l-ai făcut foarte fericit.
De aceea îţi voi păstra mereu un loc în inima mea.
Dar noi nu mutilăm fetiţe din răzbunare. Nu aici.
- Nu cât timp domnesc eu. - Şi cât vei mai domni ?
Nepătaţii ies prea mult în evidenţă.
Oricine vă poate vedea de la un kilometru.
Fireşte că n-aţi găsit niciun Fiu al Harpiei ! Nu-i aşa că nu ?
Fiii Secunzi, pe de altă parte, beau, preacurvesc,
se bat pe străzi, nu se remarcă... Aud lucruri prin taverne,
îi urmăresc pe oamenii din taverne pe uliţe întunecoase...
Rup câteva degete, mai aud câteva lucruri...
Şi, cât ai bate din palme...
- Nu e nimeni. Plecăm. - Eşti grăbit ?
- Ţi-e teamă ? - Nepătaţii nu se tem de nimic.
Aşa-i. Asta e problema ta.
Ai înţeles odată teama, dar ai uitat ce înseamnă.
Cineva care a uitat ce înseamnă teama a uitat să se ascundă.
Teama e folositoare.
Fiii Harpiei vor să-mi pună din nou jugul pe gât.
Să ni-l pună tuturor. Te rog, Înălţimea Ta, trebuie să-l ucizi !
Ar trimite un mesaj răsunător.
- Cred că ar trebui să nu te pripeşti. - De ce ?
Pe de-o parte, ar putea avea informaţii de preţ.
Fiul Harpiei nu mai are informaţii de preţ.
- De unde ştii ? - Fiindcă l-am interogat.
- Şi ai aflat că e tânăr şi sărac. - E născut liber.
De ce şi-ar dori reîntoarcerea sclaviei ?
Poate că era motiv de mândrie să ştie că existau oameni mai prejos ca el.
Îl plătesc.
Marile familii care se tem să facă ceva îi plătesc pe săraci ca s-o facă.
- De unde ştii asta ? - Toată lumea ştie asta.
Eu n-o ştiu şi sunt capul unei familii nobile.
Nu ştim ce a făcut sau ce n-a făcut acest om. Măcar oferă-i o judecată !
O judecată dreaptă.
Arată-le supuşilor din Meereen că eşti mai bună decât inamicii tăi !
Nu cunosc locul de unde vine bătrânul Ser.
Poate că acolo lucrurile sunt altfel, nădăjduiesc.
Dar în Meereen, înainte de Daenerys Născută din Furtună, ne erau stăpâni.
Aşa că am învăţat multe despre ei, altfel n-aveam viaţă lungă.
Ei m-au învăţat ce hram poartă.
Îndurarea, judecata dreaptă nu înseamnă nimic pentru ei.
Ei înţeleg doar sângele.
Vă mulţumesc tuturor pentru sfaturi.
- Înălţimea Ta, o vorbă, te implor ! - Despre ce ?
Despre tatăl domniei tale. Despre Regele Nebun.
Regele Nebun ? Vrei să-mi aduci aminte minciunile duşmanilor mei ?
Înălţimea Ta, am servit în Garda Regelui. I-am fost mereu alături.
- Duşmanii domniei tale n-au minţit. - Spune mai departe !
Când oamenii s-au răzvrătit împotriva lui,
tatăl tău le-a ars oraşele şi castelele.
A ucis fiii în faţa taţilor.
A ars oameni pe rug cu foc-sălbatic şi a râs de ţipetele lor.
Şi eforturile lui de a stârpi orice crâcnire
au iscat rebeliunea care i-a ucis pe toţi Targaryenii, mai puţin doi.
- Eu nu sunt tatăl meu. - Nu, Înălţimea Ta. Slavă zeilor !
Dar Regele Nebun le-a dat duşmanilor dreptatea pe care credea c-o merită.
De fiecare dată, asta l-a făcut să se simtă puternic şi îndreptăţit.
Până în ultima clipă.
N-am să-l execut pe Fiul Harpiei fără o judecată dreaptă.
Înălţimea Ta...
- Am găsit o gânganie. - Da, ai grijă !
Să nu cumva să mănânci mâncare solidă !
Când am fost de acord să vin cu tine, mi-am ascuns cumva intenţiile ?
De altfel, ce altceva mai pot să fac în cutia asta blestemată ?
- Nu-ţi place ? - Vreau să fac o plimbare.
Nu. Cersei i-a oferit titlul de lord celui care-i aduce căpăţâna ta.
Trebuia să-şi pună la bătaie vulva.
Cea mai bună parte a ei pentru cea mai bună a mea.
Bănuiesc că o cutie e un loc la fel de bun ca oricare altul.
Ai de gând să petrecem întreg drumul spre Volantis
vorbind despre cât de lipsit de sens e totul ?
Ai dreptate. N-are niciun rost. Drumul spre Volantis ?
Ai spus că mergem la Meereen. Ce e în Volantis ?
Drumul spre Meereen.
Şi ce speri să găseşti la capătul drumului spre Meereen ?
- Ţi-am spus. Un conducător. - Avem deja unul.
Peste tot există deja conducători.
Fiecare rahat de pe marginea drumului are flamura cuiva agăţată de el.
Tu ai cârmuit bine. În scurtul timp cât ai fost Mână.
- N-am cârmuit. Am fost un slujitor. - Totuşi, un om înzestrat.
Am reuşit să ucid o groază de oameni.
Da, dar te-ai arătat înzestrat şi în alte domenii.
A vrut să plec din Debarcaderul Regelui. M-a implorat. Eu n-am vrut.
- De ce ? - Fiindcă îmi plăcea.
- Puterea. Chiar şi ca slujitor. - Oamenii îi urmează pe lideri.
Pe noi nu ne vor urma niciodată. Ne socotesc respingători.
- Şi eu socotesc că suntem respingători. - Şi noi îi socotim pe ei la fel.
Motiv pentru care ne adăpostim în cutii, ca să-i ţinem departe.
Şi totuşi, orice am face,
nu suntem niciodată mulţumiţi în cutie. Nu pentru mult timp.
- Ai dreptate. Hai la plimbare ! - Nu.
Câţi pitici sunt pe lumea asta ? Cersei o să-i omoare pe toţi ?
- Nu e el. - Încercaţi să vă înşelaţi regina ?
- Să-i arunc în temniţă ? - Nu e nevoie, Ser Meryn.
Nu vreau să-i descurajez pe ceilalţi vânători. E firesc să se facă greşeli.
Mulţumim, Înălţimea Ta.
- Luaţi căpăţâna ! - O iau eu, cu voia domniei tale.
- Mi-ar putea fi de folos. - Prea bine.
- Acolo e bine. - Aţi auzit ce a spus. Acolo.
- Tu eşti Mâna Regelui ? - Nu, unchiule.
E limpede că nu se cuvine ca o femeie să ocupe această poziţie.
Îmi sfătuiesc fiul până va deveni major şi va alege el însuşi o Mână.
Înălţimea Ta, sunt gata să preiau provizoriu poziţia de Mână până când creşte...
Eşti un om de nădejde, lord Tyrell. Dar nu cred că vei avea vreme.
Pe lângă că eşti amiral, regele te-a numit maestru al trezoreriei.
Înălţimea Ta !
A spus că experienţa şi înţelepciunea ta într-ale banilor n-au pereche.
A spus că ar fi onorat să reprezinţi interesele coroanei.
Onoarea e numai a mea, Înălţimea Ta.
Înălţimea Ta, s-a mai pomenit în trecut ca un mare maester să fie Mână.
Regele l-a numit pe Qyburn noul maestru al şoptitorilor.
Înălţimea Ta, el ? Acest om ? Această ruşine pentru Cetate ?
Înălţimea Ta, ce-l califică pentru acest post ?
Loialitatea, mare maester.
E mult mai mult decât a avut vreodată eunucul. Mai mult decât au mulţi.
Trebuie să spun, nu văd...
Unchiule Kevan, dată fiind poziţia ta de comandant al oştirilor Lannister,
regele ar vrea să-l slujeşti ca maestru al războiului.
Nu există pe lume bărbat mai vrednic.
Îţi mulţumesc. Mi-ar plăcea să-l aud pe rege spunând asta.
Regele este foarte ocupat acum.
Ar trebui să fie aici, să înveţe cum să domnească.
Învaţă. Cu această ocazie, în calitate de domnitor,
mi-a cerut mie să vorbesc în numele lui.
M-am întors în capitală să-i aduc un omagiu fratelui meu. Şi ţie.
Şi să-l slujesc pe rege. Nu m-am întors ca să fiu marioneta ta.
Să te văd cum umpli Micul Consiliu cu linguşitori.
Cum îţi goneşti propriul frate, ca să nu...
Fratele meu a plecat într-o misiune diplomatică sensibilă.
- Ce misiune ? - Nu e treaba maestrului războiului.
Nu-ţi recunosc autoritatea de a dicta ce mă priveşte şi ce nu.
Eşti doar Regina Mamă, nimic mai mult.
Ţi-ai părăsi regele la greu ?
Dacă vrea să mă cheme, voi aştepta. La Casterly Rock.
Hai, o ştii pe asta... Seamănă cu un animal.
- Şarpe. Şarpe. E "ş". - Foarte bine.
Ştiaţi că cel mai tânăr Lord Comandant din istorie,
Osric Stark, a fost ales la vârsta de zece ani ?
- Am învăţat litera "ş". - O să înveţi, îţi jur.
L-am învăţat pe Ser Davos, iar bătrânii învaţă greu lucruri noi.
Eşti o învăţătoare minunată. Ai multă răbdare.
Am spus doar că vei învăţa mai repede să citeşti dacă exersezi mai des.
E în ordine. Ne descurcăm noi.
Sunt sigură că tu şi Osric Stark aveţi multe de vorbit.
Tu la câţi ani ai învăţat să citeşti ?
- La trei. - Trei ? Cine te-a învăţat, mama ta ?
Nu, bătrânul maester Cressen. Am avut mult timp să exersez.
Mama m-a ţinut în casă fiindcă...
Cum se spune în sud la ce s-a întâmplat cu faţa ta ?
Vărsat cenuşiu. Voi cum îi spuneţi la nord de Zid ?
Nu ştiu. Dar două dintre surorile mele au avut. Au murit amândouă.
- Pe tine cum te-au vindecat ? - Nu mai ţin minte. Eram copil.
S-au perindat mulţi şi au încercat. Orice ar fi făcut, am scăpat.
Surorile tale ce au păţit ?
Tata le-a pus să se mute din fortăreaţă în coliba de afară.
Niciuna dintre noi n-avea voie să se apropie de ele. Dar le auzeam.
Mai ales noaptea. Au început să scoată sunete neomeneşti.
- Le-ai văzut vreodată ? - Numai o dată, la sfârşit.
Erau pline. Pe chipuri, pe mâini...
Se purtau ca nişte animale.
Tata le-a dus în pădure trăgându-le cu frânghia.
Şi ce le-a făcut în pădure ?
- Mamă... - Lăsaţi-ne singure !
Înălţimea Ta...
- Stai departe de fata aia ! - De ce ?
- E o sălbatică. - O cheamă Gilly. E drăguţă.
- O învăţ să citească. - E o sălbatică.
Tatăl tău i-a înfrânt pe sălbatici, le-a executat regele pentru trădare.
Ar putea să-l lovească prin tine.
- Gilly n-ar face asta. - Nu ştii de ce sunt în stare oamenii.
Ai citit atâtea cărţi şi tot nu ştii.
Am poruncit ca Mance Rayder să fie ars pe rug.
Ai împiedicat să-mi fie dusă la îndeplinire porunca.
Ai fost îndurător cu Mance Rayder. Cuvântul regelui e lege.
Întreabă-l pe Ser Davos cât sunt eu de îndurător cu cei care încalcă legea !
Dacă eşti prea îndurător, oamenii nu se tem de tine.
Dacă nu se tem de tine, nu te vor urma.
Cu tot respectul, poporul liber nu te va urma, orice ai face.
Eşti omul care le-a ars regele pe rug.
Atunci pe cine ? Pe tine ?
Nu. Doar pe unul de-ai lor.
O cunoşti pe fătuca aia amărâtă, Lyanna Mormont ?
- Nepoata Lordului Comandant. - Stăpâna Insulei Ursului. Are zece ani.
I-am cerut să-mi susţină cauza. Uite ce mi-a scris !
"Insula Ursului nu cunoaşte alt rege în afară de Regele în Nord, Stark."
- Te amuză ? - Îmi cer iertare, Înălţimea Ta.
Nordicii seamănă cu poporul liber. Le sunt loiali celor de un sânge cu ei.
Ştiu. Robert se plângea adesea cât îi e de greu să-i controleze.
Chiar şi cu ajutorul tatălui tău.
Diseară, Rondul de Noapte alege un nou Lord Comandant.
- Ser Alliser Thorne va câştiga. - Cel mai probabil.
Un om neplăcut. Te crede un trădător.
Cum va fi viaţa ta la Zid cu Thorne la conducere ?
- Neplăcută, bănuiesc. - Vitejia ta l-a făcut să pară slab.
Te va pedepsi pentru asta. Eu nu pedepsesc vitejia. O răsplătesc.
Nu mă îndoiesc, Înălţimea Ta. Dar sunt frate jurat al Rondului de Noapte.
Mi-am pus viaţa, onoarea şi sabia în slujba Rondului.
Nu ştiu ce aş putea să-ţi mai dau.
- Ai putea să-mi dai Nordul. - Nu pot.
Chiar dacă aş vrea, sunt un bastard. Un Snow.
Îngenunchează în faţa mea. Pune-ţi sabia la picioarele mele.
Jură-mi credinţă şi te vei ridica drept Jon Stark, lord de Winterfell.
Te face Stark dintr-o trăsătură de condei ?
E primul lucru pe care mi l-am dorit.
Visam cu ochii deschişi că tatăl meu i-o va cere regelui şi, dintr-odată,
n-am să mai fiu niciodată bastardul de Winterfell.
O meriţi. Sunt cum nu se poate mai bucuros pentru tine.
- Am de gând să-l refuz. - Dar ai deveni lord de Winterfell.
Am jurat credinţă Rondului de Noapte. Dacă-mi încalc cuvântul dat,
ce fel de lord de Winterfell aş fi ?
Puzderie de oameni... Ai zice că se serveşte tocană de vânat.
Vrea cineva să ia cuvântul pentru candidaţi
înainte să dăm votul pentru cel de-al 998-lea
Lord Comandant al Rondului de Noapte ?
Ser Alliser Thorne nu e doar cavaler, ci om de viţă nobilă.
Era la comandă când a fost atacat Zidul
şi ne-a adus victoria împotriva sălbaticilor.
A participat la o sută de bătălii şi a apărat Rondul
şi Zidul o viaţă întreagă. E singura alegere care are noimă.
Ser Denys Mallister s-a alăturat Rondului când era mic
şi a servit cu credinţă mai mult decât oricare alt cercetaş.
A slujit zece ierni la rând.
Cât a comandat Turnul Umbrei, i-a ţinut departe pe sălbatici.
Altul mai bun nu există.
Dacă nu mai vrea nimeni să vorbească, începem votarea.
Piesele triunghiulare sunt voturi pentru Ser Alliser Thorne.
Cele pătrate, pentru Ser Denys Mallister.
- Fiecare frate... - Maester Aemon.
- Samwell Tarly. Spune ! - Sam Ucigaşul.
Alt iubitor de sălbatici, ca amicul lui, Jon Snow.
- Ce-ţi mai face drăguţa, Ucigaşule ? - O cheamă Gilly.
Fratele Slynt o cunoaşte bine.
S-au ascuns împreună în cămară în timpul bătăliei pentru Zid.
Minciuni !
O sălbatică, un prunc şi lordul Janos.
L-am găsit acolo după bătălie, într-o baltă făcută de el.
În timp ce lordul Janos se ascundea cu femeile şi copiii,
Jon Snow comanda. Ser Alliser a luptat vitejeşte, e adevărat.
Şi, când a fost rănit, Jon a fost cel care ne-a salvat.
El a condus apărarea Zidului. El l-a omorât pe magnarul Thennilor.
El s-a dus în Nord, la tratative cu Mance Rayder,
ştiind că se ducea aproape sigur la moarte.
Înainte de asta, l-a răzbunat pe Lordul Comandant Mormont.
Mormont însuşi l-a ales pe Jon să-i fie slujitor.
A văzut ceva în Jon şi acum am văzut cu toţii acelaşi lucru.
O fi el tânăr,
dar e comandantul către care ne-am întors privirea la greu.
Nu contrazic nimic din toate astea.
Dar ce vrea să comande Jon Snow ? Rondul de Noapte sau pe sălbatici ?
Se ştie că a iubit o sălbatică şi a vorbit de multe ori cu Mance.
Ce s-ar fi întâmplat în acel cort între aceşti doi vechi prieteni
dacă nu apărea oştirea lui Stannis ?
Am văzut cu toţii cum i-a curmat suferinţa Regelui-de-Dincolo-de-Zid.
Vreţi să alegeţi un om care a luptat o viaţă întreagă cu sălbaticii
sau un bărbat care se iubeşte cu ei ?
E timpul.
Par să fie la egalitate, maester.
Snow ! Snow !
Tu, de colo ! Tu !
Ce ai acolo ?
- Am spus... - Faceţi cale întoarsă şi plecaţi !
- Drăguţă sabie !
Face o sută de galbeni aşa o sabie.
Pentru un mort nu preţuieşte nimic.
Repede, fugiţi !
Cine eşti ? De ce le-a fost frică de tine ?
Ai pierdut asta.
Ai spus că nu e niciun Jaqen H'ghar aici.
Nici nu e. Bărbatul nu e Jaqen H'ghar.
Atunci cine eşti ?
Nimeni. Şi asta trebuie să devină şi fata.
Locul ei nu e aici.
Şi nu contează câţi trădători îi spun "Mhysa",
nu va fi niciodată mama voastră.
"Moarte stăpânilor !"
De ce ?
Pentru tine, Mhysa.
Îl voiai mort pe Fiul Harpiei, dar ai mâinile legate.
Te-am eliberat, cum ne-ai eliberat şi tu.
Era captivul nostru, îşi aştepta judecata.
N-aveai dreptul.
Ar fi preferat să distrugă oraşul decât să vadă sclavi în libertate.
Nu mai există sclavi. Nu mai există stăpâni.
Atunci cine trăieşte în piramide ?
Cine poartă măşti de aur şi îţi omoară copiii ?
Când a venit la noi Viermele Cenuşiu, am fost primul care a luat cuţitul.
Mi-aduc aminte chipul tatei când i-am ucis stăpânul,
care-i dăduse pruncul la schimb pe un câine.
Tatăl meu a murit în luptă.
Dacă îi lăsăm pe Fiii Harpiei să ne înrobească din nou,
atunci el a trăit în van.
Viaţa Harpiei nu era în mâinile tale.
- Cândva, stăpânii erau legea... - Acum, cuvântul tău e lege.
Legea e lege.
Luaţi-l !
Mhysa ! Mhysa !
Trebuia să fi descăpăţânat trădătorul în Marea Piramidă şi gata !
Cum îi tot spun să-ţi facă ţie.
Mi-aţi deschis porţile fiindcă v-am promis libertate şi dreptate.
Una nu poate exista fără cealaltă.
Frate ! Frate !
Mhysa, te rog ! Iartă-mă !
Un cetăţean al Meereenului îşi aştepta judecata şi omul acesta l-a ucis.
E osândit la moarte.
Îndurare !
Mhysa...
În noaptea asta voi sta de strajă la uşă, Înălţimea Ta.
Vom sta cu toţii de strajă.
Lăsaţi-mă singură !
Drogon !
SUBTITRARE RETAIL
Ocerizare FLAWLESS_OCR