Bună seara, fani !
Aici Gossip Girl, unica voastră sursă pentru adevărul
din spatele scandaloaselor minciuni ale elitei newyorkeze.
Ce e acest freamăt care reverberează în amurg ?
Este ecoul neliniștii,
zbârnâitul nervilor anticipând importanța serii.
Și oare ce avem pe rol în această seară de septembrie ?
O aventură în echinocțiul de toamnă ?
O premieră de balet ?
Sau ceva mai important ?
Discuțiile anuale cu părinții.
- Pantofi noi ? - GG i s-a urcat la cap.
M-am temut că n-o să fac o impresie bună.
Însă, în Upper East Side, lucrurile stau altfel.
Nu elevii sunt cei evaluați. Ci profesorii.
- Lasă telefonul ! - Pare că trimite un mesaj.
În seara cu părinții ? E și mai rău.
Data trecută, Alec Baldwin mi-a confiscat telefonul.
Nu l-am mai primit înapoi.
Domnule Calloway...
- Bună, Davis. - Ăla e tatăl lui Julien ?!
E întotdeauna o plăcere. A mea, nu a dv.
E unul dintre părinții celebri de la Constance.
Mai multe premii Grammy decât Diplo și Calvin Harris la un loc.
Davis finanțează, de asemenea, și bursa pentru artă,
cea pe care o deține acum Zoya Lott.
Pun pariu că încă nu știe că ea învață aici. Cine vrea să-i spună ?
Poate Gossip Girl ! Dă-i tag la ceva !
- N-ai postat de câteva zile ! - N-am avut timp să verific nimic.
Și merge prea bine ca să risc.
Are dreptate. Cineva chiar a ridicat mâna la curs ieri.
- Ca să pună o întrebare. - Fiindcă sunt speriați, toți.
Nimeni nu vrea să fie următoarea țintă.
Aștept subiectul perfect și abia atunci o să postez.
În timp ce părinții se joacă cu politica privilegiilor,
unde sunt moștenitorii lor ?
- Vârâți în Dumbo, desigur. - Aș vrea să fiți aici !
Se pare că o persoană n-a fost invitată la petrecere.
Ca să-ți repet, eu plec acum să mă întâlnesc cu profesorii tăi
și tu ești în continuare consemnată, până la noi dispoziții. E clar ?
- Știu că încă te simți prost... - Eu aș zice "îngrozitor".
Să nu te simți îngrozitor pentru mine.
Nu pentru mine trebuie să-ți faci griji acum.
Directoarea a cerut să discute cu mine, personal.
Dacă-ți retrage bursa, nu știu ce vom face.
În seara asta ies cu prietenele, așa că trebuie să arăt super.
Ce ziceți ? Glow Up sau Glossier ?
Mă uit la răspunsurile voastre, așa că dați-vă cu părerea.
Ești protejată. Punem #SearaFetelor,
așa că nimeni nu se va gândi la faptul că Obie nu e aici.
Cât timp putem face asta ? O să înceapă să i se observe lipsa.
Ești în siguranță cu Duminica de AutoÎngrijire, LuneaMea,
CinăCuTata, FeteleVorDoarSăSteaLaSoare,
AnimăluțeLaVeterinar, PetrecerePilates, CumpărăturiCuPrietenele
și, desigur, MulțumimLucrătorilorEsențiali.
Deci ai... două zile ca să vă împăcați ?
Și o să se întâmple.
E ca atunci când ți-ai făcut selfie în fața zidului Paul Smith, în L.A.,
și n-ai observat tabăra de oameni fără adăpost din fundal.
Ți-ai cerut scuze,
ai purtat tricoul cu "Bernie Babe" o săptămână și totul a fost iertat.
O să vorbesc cu el de îndată ce sosește,
și o să-mi cer scuze iar, de câte ori e nevoie. Îi simt lipsa.
Trebuie doar să audă asta de la mine și apoi lucrurile pot reveni la normal.
Așa cum erau. Nu ?
- Desigur. - Total.
Slavă cerului... M-am plictisit.
Numai oamenii plicticoși se plictisesc. Tu ești neinspirat.
Inspiră-mă.
Ești unul dintre ultimii oameni de aici pe care nu-i cunosc intim.
Închide ochii și pretinde că cineva e nou.
- Eu fac asta tot timpul. - Cât de monogamo-mucegăit.
Eu nu trebuie să închid ochii și să visez la altceva.
Eu îmi permit să gust din toate.
Tu ce zici, Aki ?
Există terminații nervoase pe care doar două mâini nu le pot stimula,
iar noi împreună avem șase mâini.
Nici într-un milion de ani, dar mulțumesc că te-ai gândit la mine.
Se pare că cineva n-a vrut să participe la discuțiile cu părinții.
Poate că-l interesează mai mult întrunirile cu elevii ?
Vânătoare plăcută !
Desigur. "Dragă Katherine, ne pare rău că nu ai putut"
"să participi la întrunirile dintre părinți și profesori."
"Dacă dorești să discuți cu școala despre evoluția lui Audrey,"
"te rugăm să nu eziți să..." nu răspunzi niciodată la asta
sau să faci act de prezență la orice e legat de viața fiicei tale.
Și m-au trecut la "bcc", de parcă eu aș fi mama ei.
Poate că a avut un motiv bun.
Ca în toate celelalte dăți ? Nu nimerește să se dea jos din pat ?
E prea stresant să creeze ținute pentru timpul liber și sport ?
Sau poate, fiindcă nu e direct legat de ea, o doare fix în cot ?
Nu. Kiki te iubește. Nu uita prin ce a trecut.
În ultimii 16 ani ?
Linia ei vestimentară șchioapătă. Și a divorțat !
Poți să dai dovadă de puțină empatie ?
Akeno, te iubesc, dar... nu plătesc pentru sesiunea asta.
- Poți să... - Da, exact așa.
Trebuie să se împace rapid,
altfel îmi iau adio de la stagiatura de vară la Edelman.
Fanii ei fug care-ncotro.
Deci cum merge operațiunea "Membrul-fantomă" ?
Toată lumea n-are în cap decât "Unde e Obie ?"
Nu mi-am dat seama cât țineau fanii mei la noi ca pereche.
Credeam că mă urmăresc doar pentru mine.
Poate că asta a fost o parte a problemei lui cu tine.
Îmi pare rău. Sunt tensionată.
- Aki m-a otrăvit cu logică și rațiune. - Draga mea... ce este ?
Kiki. Nu e nevoie să vorbim despre asta.
Doar fiindcă nu am mamă
nu înseamnă că nu vreau să vorbesc despre problemele tale cu a ta.
Chiar îmi place să trăiesc prin tine certurile de care n-am avut parte.
N-a venit azi la școală și probabil că n-o să vină nici mâine
la evenimentul pentru strângere de fonduri.
Nu e în stare să facă act de prezență.
Nu știu de ce încă mă las afectată de asta.
Pentru că știi că meriți să facă act de prezență pentru tine.
Și vrei ca și mama ta să știe asta.
- Să vedem ce fac fetele. - O toacă pe Zoya mărunt.
Știu că a fost o prostie să cred că vom fi, instantaneu, o familie,
Zoya nu e un om rău. N-a făcut nimic rău.
Nimic rău ? Relația ta emblematică e pe muchie de cuțit
și ea dă cu barosul în ea.
I-a văzut cineva împreună ? Sau măcar a văzut-o cineva pe ea ?
Ea nu-i răspunzătoare pentru unde e Obie, iar eu... îi acord lui spațiu.
O să se întoarcă. Mereu se întoarce.
Aki ! La ce oră te întâlnești cu Obie aici ? La nouă ?
Am luat cina împreună la Vinegar Hill House,
și i-am spus că după aceea mă întâlnesc cu voi toți, dar...
Deschide ochii ! Poți să-i acorzi cât spațiu vrei,
dar nu mai e în orbita ta. E în a ei.
- Ce faci ? - Locuiește la două minute de aici.
"O., mi-aș dori mult să stăm de vorbă."
Un răspuns rapid ! E încurajator.
"Mă bag în pat devreme. Poate mâine."
A zis "poate" ?
Obie: "Ești prin preajmă ? Eu sunt."
E plăcut să nu trebuiască să lași un spațiu pentru tipul hetero, nu ?
Ai putea să aștepți ? Nu se cuvine deloc.
Nu mă uit. Tu te uiți ?
Bine, acum mă uit.
Scuze.
Dar... chiar și cu vederea periferică... felicitări !
De ce nu ești la școală, lingușindu-i pe tații mei ?
Profesorii de materii opționale nu sunt obligați să participe.
Asta înseamnă că-ți place doar să privești ?
Fiindcă aș fi cât se poate de dispus.
Nu știu ce crezi că faci, domnule Wolfe.
Ce e ? Sunt plictisit. Sunt major.
Și i-am avut deja pe aproape toți cei din Dumbo Hall. Nu suntem în campus.
Vrei să iei parte la "o partidă în deplasare" ?
- Nu-mi regulez elevii. - Bun, atunci stau eu deasupra.
Pentru siguranța ta și ca să rămâi în continuare la St. Jude's,
o să mă prefac că această conversație n-a avut loc.
Ăla era Rafa Caparros ?
- Da. De ce ? - El e.
N-am putut să merg o săptămână... și nici n-am vrut.
Tipul ăsta e "scula New York-ului".
Cred că deja știu pe cineva care deține acest titlu.
Nu trebuie să mă crezi pe cuvânt. Citește pe MaleGeneral.
Și da, ai fost și tu discutat acolo. În treacăt.
Am crezut că glumești cu mesajul ăla ! Ce cauți aici ?
Am plecat să mă plimb, acum câteva ore și... m-am oprit acum ?
Sunt consemnată. Dacă te vede tata ?
Nu e la discuțiile cu părinții ?
Cei din anul întâi sunt ultimii, și nici măcar nu e ora nouă.
Ai dreptate, dar tot e riscant.
Ai un zâmbet foarte larg.
Nu știu... Nu-l folosesc prea des.
Ți se întinde pe toată fața.
- Ca la Joker ? - Nu, ca...
- Arată-mi. - Bine.
Nu te-am prea văzut prin școală.
Vii chiar înainte să se sune și pleci de îndată ce s-a sunat.
Încerc să fiu o prezență discretă.
- Din cauza lui Julien ? - Nu, din cauza mea.
- Din cauza tuturor celor întâmplate. - Da...
Ar trebui să intru. Sunt spioni peste tot.
În Upper West Side ? Nici vorbă.
- Bun, n-a sunat bine, dar nu e... - Nu.
Dar ai dreptate. Și... de-asta îmi place aici.
Și mie îmi place aici.
Ar trebui să plec. Ne mai vedem ?
Bine...
E epuizant ! E atât de târziu și abia acum ajungem la boboci !
De asemenea, și nu întâmplător, o mamă mi-a spus
că fiul ei ar trebui să-și poată fuma țigara electronică la ora mea,
pentru că are glaucom asimptomatic.
Aerin.
- Alte ponturi ? - Non-stop !
Probabil fiindcă părinții lor sunt aici și nu acasă.
Păcat că nimic...
V-am zis eu că merită să aștepți.
- Caut o doamnă Keller. - Domnișoară. Eu sunt.
- Dv. trebuie să fiți... - Nicholas Lott.
Pe aici.
Doamne...
Reperat: ceva mai rar decât rața-mandarin.
Un Zobie în sălbăticia din Upper West.
A fost doar o chestiune de timp până și-au părăsit cuibul.
Dar unde credeți că se situează în lanțul trofic ?
Presupun că vom afla.
Fiindcă ceva îmi spune că sunt pe cale să fie mâncați de vii.
Au voie să piardă timpul împreună. Nu înseamnă nimic.
Da, a zis că se bagă în pat. N-a zis cu cine sau unde.
Încerci să provoci lupte de stradă ?
Da ! Jules, nu-i poți lăsa să scape basma curată. Zdrobește-o !
- Tu ești regina ! Poți să faci asta. - Noi nu avem ierarhii, ai uitat ?
Doar fiindcă știu toți cine e în vârf.
Știau ! Arată-le ! Fă-o praf și pulbere, acum !
- Ce faci ? - O incursiune în trecut.
E mai degrabă "chartreuse" decât "mușchi",
dar, cu filtrul potrivit, nu cred că va observa cineva.
Deci o să te prefaci că el e acum cu tine și nu cu ea ?
- N-o să descopere Obie ? - Nu are cont de Instagram.
"Nu dați crezare bârfelor, fetelor. Eu sunt singura care spune adevărul."
Mă bucur că spuneți că se acomodează. N-a prea iubit vechea școală.
Unul dintre lucrurile mele preferate la Zoya
e că se numără printre puținii care par bucuroși că se află fizic aici.
Cred că școala acasă a fost mai grea pentru mine decât pentru ea.
A trebuit să mă învețe teorema lui Pitagora.
Încă nu mi-e foarte limpede, apropo.
Trebuie să răspundeți ?
Să mă asigur că nu e poliția sau mama.
Doar niște notificări Times. Unde rămăseserăm ?
- Criza "O" a fost evitată. - Ju-Leii o sfâșie deja pe GG.
Cât ai clipi, cățeaua aia o să devină spam, chiar mai rapid decât Scooter.
Pun pariu că Gossip Girl o să scoată poza asta.
Dar următoarea poză cu ei... n-ai s-o mai poți para.
- Ce spuneți ? - Să-i dăm lovitura decisivă.
Să-i facem vânt târfei din Buffalo.
- Nu pot să fac asta. - E ea sau tu.
Nimeni nu urmărește un ambasador de brand pentru eșec.
Nu face asta pentru brandul tău.
Fă-o pentru tine.
Mamă ! E 7:30.
- Mamă ! - Ce e ?
- Poftim. - Mulțumesc.
Ți-am adus ceva.
Am închiriat-o. E... Halston Heritage. Știu că purtai asta.
- A murit cineva ? - Întreabă-ți garderoba.
- Asta... e viață. - Audrey, e prea devreme pentru glume.
Ce s-a întâmplat aseară ?
Discuțiile cu profesorii ?
Eu...
n-am putut să mă duc.
Îmi pare rău. Te duci la școala aia de când erai la grădiniță.
Și în fiecare an aud același lucru.
"Audrey e foarte deșteaptă", "Audrey e minunată".
- Nu-ți place să auzi asta ? - Ba sigur că da.
M-am gândit că poți purta asta diseară, la strângerea de fonduri.
"Ținută elegantă pentru rechizite". Ai uitat ?
N-am uitat. Îmi amintesc că am vorbit despre asta.
Și ți-am spus deja că nu pot să vin. Am o cină de afaceri.
Și am donat ! Asta e ceea ce contează.
Mamă, eu sunt reprezentanta elevilor. E important pentru mine.
Tatăl tău va fi acolo ?
Nu. Nu l-am invitat.
Nu este...
- Nici măcar nu e vorba de el. - Știu.
- Nici eu nu vreau s-o văd. - A fost asistenta mea.
A fost prietena mea. Venea la noi, la cină.
Ne duceam în vacanțe cu ea. A stat în sufrageria noastră
și mi-a spus: "Aș vrea să am o familie exact ca a ta."
- Și apoi a furat-o. - Știu.
Ea nu va fi acolo.
Eu voi fi.
- Mamă, te rog. - Da...
Te rog, fă-o pentru mine ! Doar de data asta !
Bine.
- Bine ? - Bine.
Bine.
Cum a fost aseară ? Când te-ai întors, dormeam deja.
Ți-am cunoscut profesorii. Par să te placă. Mai ales dra Keller.
Da, e grozavă. Citește tot.
Chiar ne pune să citim capitole pe roluri, ca pe o piesă.
Acum suntem la "Things Fall Apart".
Sper să fii acolo și când o veți termina.
Directoarea Burton ?
Conducerea școlii e de acord
că un scandal legat de bursă n-ar fi tocmai de dorit,
date fiind "climatul actual" și "eleva în cauză".
A spus clar că ești într-o strictă perioadă de probă.
Dacă găsesc cel mai mic motiv să-ți retragă bursa, îl vor folosi.
O să fiu perfectă. Promit.
Să discutăm definiția acestui cuvânt.
A apărut pe neașteptate.
Nu pot să controlez ce fac alții !
Nu-mi pasă ce a făcut el. Nu-mi pasă decât de tine.
În clipa asta, orice te distrage de la un comportament discret
și evitarea belelelor e un factor negativ.
E clar ?
Ți-am luat o Yeti ! E portocalie, ca să n-o confuzi cu a mea...
- Ce privire ! Ce se petrece ? - N-am dormit.
Mi-au aruncat cărămizi în geam toată noaptea !
- Au aflat că tu ești ? - Sigur că nu ! Cărămizi proverbiale.
Uite !
Ce e ? Nu e nimic aici.
Fiindcă postările noastre sunt "în curs de examinare".
Le-au marcat pe toate ca "necorespunzătoare" !
Cine ?
Ju-Legiunea sau cum naiba se numesc.
Ju-Lei. Sunt inteligenți. Recunosc.
Nu pot să postez din cauza asta ! Și uită-te la tag-urile noastre !
- Încearcă să mă înnebunească ! - Și se pare că reușesc.
Trebuie să recăpătăm controlul.
Dacă Gossip Girl e anulată, suntem iar în pericol.
Ai vorbit cu Martine ? Nu găsește de lucru nicăieri !
Dar nu s-a postat nimic nepotrivit.
Contul va fi iar liber, înainte de sfârșitul zilei !
- Păstrează-ți cumpătul ! Respiră ! - Ți-e ușor să vorbești.
Eu sunt cea din prima linie. Și e epuizant să încerc să ne mențin.
Știi cât e de greu să faci vocea ei ?
Am crezut că va fi simplu, dar nu e. E incredibil de distinctă.
E ca și cum E. M. Forster ar fi fost drogat
de Dorothy Parker și Jacqueline Susann.
- Necesită concentrare și hotărâre... - Kate. Du-te la oră.
O să treacă de la sine. Îți garantez. Numai nu te da de gol.
E primul nostru test. Îl putem trece.
Bună !
Mai vioi, JC. Situația se îmbunătățește.
Ai pus Gossip Girl sub lupă, mama mea o să vină diseară
și iubitul meu se uită la profesorul nostru de "clasice" la bustul gol ?
- Nu e ce crezi. - Ba e exact ce crezi.
- El "pescuiește" ! - Credeam că profesorii sunt discreți.
Doar cei care mai cred în confidențialitate.
Încearcă să orchestreze o altă întâlnire cu Rafa.
"Lupul ăsta o să sufle și-o să sufle până îi face un oral acestui bărbat."
Sunt cuvintele lui.
Bingo ! Aș recunoaște gresia asta cu ochii închiși.
Baia publică de pe strada 10. 7 septembrie.
O marți, desigur. Ziua bărbaților. Exact ca azi. Mi-ar prinde bine o baie.
- Și un amic cu care să mă duc. - Mă dezabonez.
- Mă îndoiesc foarte tare. - Rețin de aici doar jumătate.
- Ne întâlnim aici la trei ? - Nu mă interesează.
Ba sigur că da.
Mă duc să-l caut pe Obie.
Să mergem !
Cele trei cuvinte care-mi plac cel mai puțin ?
"Ai avut dreptate." Kiki e deprimată din cauza tatei.
- Poate că ar trebui s-o... - Nu !
De ce nu te poți bucura pentru mine ? Fără sfaturi. Am aranjat deja.
O să vină la eveniment. Acum trebuie să vorbesc cu tata
și să mă asigur că el nu vine.
Bună ! Vreau doar să-ți spun că... am înțeles.
Am recepționat mesajul. Cât se poate de clar.
- Ce mesaj ? - Că am dat-o în bară.
Am fost meschină, crudă și geloasă. Și fără motiv, ceea ce e și mai rău.
Știu că acum ești în "modul protest",
dar când ești gata să trecem peste această mică pauză...
- Sunt aici. M-am învățat minte. - Jules...
Credeam că e clar. Nu e o pauză. Ne-am despărțit.
- Nu ne-am despărțit cu adevărat... - Poate că tu, nu.
Dar când ne-am distrat ultima dată împreună ?
Când ne-am făcut ultima dată să râdem, unul pe celălalt ?
Țin la tine.
O să țin mereu. Știu că știi asta. Dar restul s-a terminat demult.
Și... cineva trebuia s-o spună oficial.
Bună ! M-am gândit ce am putea face vineri.
La naiba ! Am uitat să te invit în oraș.
- Ai vrea să... - Obie...
Puncte de suspensie.
Nu-i vorba că nu vreau să petrecem ceva timp împreună.
- Bun ! Nici eu nu vreau asta. - Să am o întâlnire.
Numai că e un moment foarte prost. Am promis că o să evit orice dramă
iar noi doi, crede-mă, suntem o tragedie greacă în devenire.
Deci... nu ?
- Chestia e că tu... și Julien... - Nu mai există "eu și Julien".
De mult. Cu mult înainte să vii tu. Numai că...
Mă temeam s-o spun cu voce tare. Dar acum, că am spus-o...
Sunt liber și vreau să petrec acest timp liber cu tine.
Nu înțelegi. Eu nu sunt ca toți ceilalți de aici.
Nu pot să fac ce vreau.
Prezența mea aici e... condiționată.
Dar ai vrea să ieșim împreună
într-un univers în care surorile și bursele... nu există ?
Și care e lumea aceea ?
Dacă aș găsi un mod să avem o întâlnire și să nu avem...
în același timp ?
Dacă ai găsi un mod magic de a avea o întâlnire cu mine
fără să știe nimeni pe lumea asta... Sigur. Dar e imposibil.
Zâmbetul ăsta care-ți place atât poate face orice. Așa că așteaptă.
Dacă Obie vrea să pactizeze cu dușmanul, îl excludem și pe el.
- E prietenul meu cel mai bun. - Vrei să fii tu următorul ?
Nu vreau ca Obie să iasă din viața mea.
- N-am vrut asta nicio clipă. - Ți-e mai bine fără el.
Nu ! Categoric nu ți-e mai bine fără el.
Te rog, spune-mi că v-ați împăcat. Nu mai am hashtag-uri.
Nu numai că nu ne-am împăcat, dar a rupt-o cu mine definitiv.
Nu ne place deloc să-ți spunem asta acum, dar...
Faza Unu e încheiată.
Gossip Girl e pe făraș. Dar Faza Doi ? E Zoya.
Dacă-l vrei pe Obie înapoi, trebuie alungată.
Ce ? Nu. Eu am adus-o aici. Sunt singura de vină pentru asta.
Și, dacă ar pleca, Obie ar suspina după ea ca un cățeluș ce este.
Dar dacă ar fi să-și piardă interesul...
Cum ? A văzut-o deja și e tot după coada ei.
Dacă, în loc s-o gonim pe ea de aici,
îl îndepărtăm pe el de ea ? Trebuie să vorbesc cu Gossip Girl.
- Nu ! Draga mea, e anulată ! - Tocmai de-asta ne va ajuta.
O reinstaurez cu o singură condiție:
să-mi aducă cele mai picante mizerii despre Micuța Z.
GG lucrează pentru mine acum.
Se petrece ceva cu Audrey.
Nu pare să mai vrea să vorbească cu mine. Discuții de suflet.
Și când vrea să facă sex, nu vrea... să-l facă cu mine.
Nu știu ce să fac.
Ție ți-a zis ceva ?
Tipule, dacă vrei să vorbești, du-te la Equinox.
Aici, suntem la agățat.
Urmărești un profesor ! Asta e hărțuire. Știi, nu ?
De câte ori trebuie să-ți explic ?
Un bărbat își face selfie la vizita bi-săptămânală la baie
doar dacă vrea să fie găsit.
Nu pot să cred că m-ai convins să fac asta.
Atunci o să fii foarte surprins de ce o să te rog să faci în continuare.
- Am consimțământul tău ? - Pentru ce ?
Orice ar fi.
- Vrei să-l faci gelos ? - Da.
A mers ?
Da. Mai bine decât îmi închipuiam.
- Pleci atât de curând ? - M-ai urmărit aici ?
- Vrei să fiu concediat ? - Sigur că nu.
Vorbesc serios, Max. Nu poți să faci așa ceva.
Pentru că nu te interesează ?
Sau fiindcă te interesează ?
- Acum ar fi trebuit să fii la școală. - Și tu la fel.
Să ne ducem după el și s-o facem iar ?
Trebuie să fie ceva...
Ce-i putem da ei.
Nu e nimic, îți spun ! Zoya Lott e curată ca lacrima.
Ceea ce e bine, fiindcă nu vreau s-o distrug.
Nu avem de ales.
Primim atâtea mesaje ostile, încât parcă am fi de Blasio.
Ar trebui să postăm ceva picant, ca să le distragem atenția.
Cam ce, Reema ? Că Jasper Kincaid și-a prins piciorul
într-o aerisire de metrou în drum spre școală ?
Fiindcă e tot ce avem azi. Și Jasper are 12 ani.
Chestia asta mergea !
Contul nu mai e sub supraveghere, exact cum am spus.
Așa e la început.
Știi la fel de bine ca mine
că dacă nu-i dăm lui Julien ce vrea s-a terminat.
- Bună ziua. Dră Keller ? - Zoya ! Ce e cu tine aici ?
Doamna directoare Burton mi-a spus să mă ofer voluntar
pentru pregătirea evenimentului de strângere de fonduri, așa că...
Și trebuie să n-o supăr. Așa că m-am prezentat la datorie.
Atâtea liniuțe !
Parcă nimeni, în orașul ăsta, nu are un nume normal.
- Ca Zoya ? - Zise Kate Keller.
Zoya înseamnă "viață".
- Am cercetat. - Și Kate ?
"Pură". Ca sfânta Ecaterina de Alexandria.
Păreți pură.
Nu mă cunoști prea bine.
Numai din ultima oră, vă cunosc mai bine decât pe toți cei de aici.
- Dar... verișoara ta ? - Soră.
Vitregă.
N-o cunosc deloc.
Vrei să vorbești despre asta ?
M-am mutat aici pentru ea. Ca s-o cunosc mai bine.
Ca să stabilesc o legătură cu cel mai apropiat lucru de mama mea.
Însă nimic nu merge.
Simt că nu e locul meu aici.
Și, colac peste pupăză, i-am suflat o bursă cuiva care o merita.
Piesa într-un act pe care ne-ai dat-o a fost excelentă.
Toată catedra de engleză a comentat-o. Meriți să fii aici.
Deci, sigur, nu se întâmplă atât de repede pe cât ai fi crezut, dar...
să simți că nu e locul tău într-o astfel de școală...
poate că e un lucru bun ?
Nu contează. Nu ne-am mai putea duce înapoi nici dacă am vrea.
Să vă duceți înapoi ?
N-am voie să spun nimic,
dar fosta mea școală n-a fost un lucru prea grozav pentru mine.
Și dacă sunt dată afară și de aici...
Vă mulțumesc că ați stat de vorbă cu mine, dră Keller.
Înseamnă foarte mult.
Ce e ?
- Zi ! - Nu știu dacă e bine...
La vechea școală a Zoyei s-a întâmplat ceva.
- Ce vrei să spui ? Ce ? - Nu știu.
Dar cred că a fost dată afară din cauza aceea.
Lucrul grozav, când lucrezi la serviciul admnistrativ,
e că știi oameni în același post, la fel de plictisiți ca tine.
E timpul pentru un mic act de... corupție.
Bună seara, fanii mei. Aici Gossip Girl.
Am revenit cu forțe proaspete, și nicio clipă prea curând.
Sunteți gătiți și pregătiți pentru seara de filantropie ?
Din cauza unor evenimente recente, nu mă simt prea caritabilă.
Dar nu-mi place să stric pofta de mâncare înainte de desert.
Răzbunarea e un fel de mâncare pe care-l preferăm... iute.
Așa că, în timp ce vă prefaceți înduioșați până la portofel,
voi fi chiar în spatele vostru,
propriul vostru Serviciu Intern de Revelații,
așteptând să vă prind în ofsaid.
Credeți că m-ați fript ?
Gândiți-vă mai bine.
Și fiți cu ochii pe cer.
Vin.
Gossip Girl: "Am găsit noroiul pe care vrei să-l arunci."
Cum presupun că ea e cea care ne-a invitat,
mai trebuie să-ți amintesc că directoarea va fi acolo ?
Nu-ți face griji, tată.
O să mă comport exemplar.
- Am făcut două ture. Nu e aici. - Am așteptat afară 20 de minute !
Aki ! Audrey ! Ce mai faceți ?
- Depinde de afurisita mea de mamă. - Mă bucur să vă văd, domnule.
Mi-a părut bine să vă văd.
Până și Davis e aici. Dacă Keeks nu apare, jur că mă emancipez.
O să vină. Ai vorbit cu tatăl tău, da ?
Da. Ne-am trimis mesaje. De ce transpiri așa ? Te simți bine ?
Am stat prea mult la saună.
Trebuie să te răcorești. Și eu simt nevoia să beau ceva.
Îmi pare rău, dră Hope. Nu am nimic la mine. Trebuie să fiu concentrat.
La licitație, există un premiu cu numele meu pe el.
Încă o rețetă în alb ?
Un tur privat al tablourilor de Picasso din New York.
Cu un anume expert în clasici.
Ți-a spus Aki ce s-a întâmplat în după-amiaza asta ?
- Nu s-a întâmplat absolut nimic. - Nu fi rușinos, Aki.
Mă ajutat să aleg acești fantastici Ferragamo.
- Ai venit ! - Da.
N-am avut de ales.
Școala a trimis bilete, așa că prezența n-a fost tocmai opțională.
- Toată chestia asta e o nebunie. - Da, e cam exagerată.
Dar să strângi bani ca să cumperi rechizite pentru copiii dezavantajați
pare o mișcare bună, nu ?
Nu știu. Eu mă bucur că biletele au fost gratuite.
Da...
Tu ai cumpărat biletele noastre !
Ți-am spus că voi găsi o cale să avem prima noastră întâlnire
fără să știe nimeni, așa că...
- "Ascunși la vedere". Bună mișcare. - Da. Mulțumesc.
Ți-am rezervat chiar locul din spatele meu.
O să fim spate în spate, nu alături, dar... Sunt un om îngrozitor, nu ?
Nu. Ești un om bun. Un om foarte bun.
Mergem să stăm spate-n spate ?
Mamă !
- Am zis ora opt. Foarte clar. - Calmează-te, Audrey. Sunt aici, nu ?
- Ce s-a întâmplat cu rochia Halston ? - Sunt femeie în toată firea.
Mă pot îmbrăca și singură, mersi frumos.
- Dnă Hope, arătați uluitor. - Mă bucur să te văd, Akeno.
- Mă duc să caut barul. - Trebuie neapărat ?
Un pahar n-o să mă omoare, dar petrecerea asta, poate că da.
Se pare că a dat deja câteva pe gât.
Votcă cu suc dietetic.
Domnule Lott ?
Kate Keller. Profesoara de engleză a Zoyei. Ne-am cunoscut ieri.
Dacă n-aș putea să-mi amintesc de dv. de ieri...
Puterea obișnuinței. Majoritatea părinților ne uită după un minut.
Eu sunt Nick. Și-mi amintesc de dv. Ce faceți aici ?
Ne pun să fim amfitrioni, dacă vă vine să credeți.
Trebuie să duc invitații la locurile lor,
dar majoritatea bărbaților îmi pun mâna pe spate într-un mod necuvenit.
În cazul ăsta, duceți-mă pe o rută foarte ocolită,
ca să nu mai fie nevoie să conduceți pe nimeni toată seara.
Urmați-mă. Și să nu amețiți. O să facem niște meandre.
- Ne spui "secretul GG" sau nu ? - E numai pentru urechile lui Obie.
E o lovitură de precizie și am o singură șansă.
Nu-mi pot permite s-o stricați voi.
Trebuie doar să-l prind singur. Slavă cerului că Zoya nu...
Bine, dar faptul că toți cei de aici încearcă să facă un lucru bun
trebuie să conteze cumva.
Dacă ai lua banii cheltuiți pe mâncare, băutură,
închirierea spațiului, ca să nu mai pomenim de haine,
și i-ai da direct copiilor, închipuie-ți cât bine s-ar face.
Dar dacă e să le dai de băut unor mondeni
ca să-i faci să deschidă portofelele, atunci așa să fie.
Cine sunt eu ca să judec ?
- Zoya ! - Jules, nu cred...
N-o să-ți vină să crezi, dar n-are nicio legătură cu tine.
- Ce cauți aici ? - Am fost invitată.
- Cu tatăl tău ? - Desigur.
Și tatăl meu e aici.
- Încă nu i-ai spus ? - N-am crezut că vei fi aici.
N-am crezut că tatăl tău ar putea... ar cumpăra un bilet.
Poți să închei ce crezi că faci aici și să te asiguri că nu se văd ?
Nu fac nimic ! Ce știe sau nu tatăl tău nu are nicio legătură cu mine.
- Situația mea aici e și așa fragilă. - Nu înțelegi cât e de important.
Sau cât de mult îl urăște tatăl meu pe al tău.
Presupun că o să aflăm.
- Ce naiba cauți tu aici ? - Davis...
Tată, pot să explic.
Știi de ce e aici ?
Toată lumea știe de ce. Mai ales fiica ta.
Îi spui tu, sau îi spun eu ?
Ce faci ?
Mă uit care-mi sunt rivalii, ca să-i elimin.
Calista Hernandez... nu dă niciodată mai mult de 5 000.
Camille de Haan o să ceară de la tata niște locuri de protocol
la "The Music Man". Are o slăbiciune pentru Sutton Foster.
- Ce e ? Ești cumva gelos ? - Sigur că nu !
Numai că ți-aș fi recunoscător dacă nu i-ai spune lui Audrey...
Nu știu ce se petrece între voi doi, dar n-ar trebui să fiu la mijloc.
Decât dacă vreți voi.
Îmi pare rău ! Dumnezeule !
Doamne... urăsc pantofii ăștia.
Stai... nu înțeleg. Ai făcut toate astea fără știința mea ?
- Fără știința amândurora. - Am făcut-o împreună cu Zoya !
- N-am acționat singură. - Voi două ați fost în legătură ?
Ani în șir.
Te-am rugat să nu faci asta niciodată.
Ți-am spus că dacă vrei vreodată să știi de ea, să mă întrebi pe mine.
- Te-am întrebat. - Nu e adevărat.
E adevărat, tată. N-ai ascultat.
- Te-am întrebat de nu știu câte ori ! - De ce spui asta ? Mi-aș aminti !
Poate. Poate că nu. A fost înainte să te lași de băutură.
După aia, mi-a fost frică să mai întreb.
N-am vrut să te tulbur. Te-ai străduit atât de mult...
Te-ai lăsat de băutură ?
M-ai dezamăgit atât de tare...
Audrey ! Ai văzut-o pe mama ta ?
Normal că nu. În sfârșit, face act de prezență
și pe urmă dispare brusc. Ce surpriză !
Nu. Te întrebam dacă ai văzut ce face.
Iisuse ! Ce s-a întâmplat ?
Audrey... Slavă Domnului ! De ce m-ai pus să vin aici ?
Oamenii ăștia sunt atât de mojici !
Știi câți m-au întrebat unde e soțul meu ?
De parcă nu se duc direct la pagina 6 în fiecare dimineață.
Poate că ar trebui să plecăm.
Te-ai străduit atât să mă aduci aici și acum plecăm ?
Acasă.
Mai e mult până atunci, Audrey.
Îmi dai o votcă cu suc, fără suc ?
N-ar trebui să bei peste medicamente...
Nu există problema asta. Nu trebuie să-ți faci griji.
Ce scaun comod ești !
- Mamă, te rog, du-te acasă. - Dră Hope, încercăm doar...
Doamna Hope pentru tine, Akeno. Sunt încă afurisita de doamnă Hope.
- Doare tare. - Dați-mi voie să mă uit.
- Sunt medic. - Da ?
Ți-e bine ?
În mod ciudat, da. Seara asta nu e ce m-am așteptat.
Da...
Apropo de lucruri neașteptate, ce ai spune să...
ne strecurăm afară o oră ?
Hai ! Nu trebuie să faci o scenă.
Și dacă stai aici... ai putea fi târâtă în așa ceva chiar dacă nu vrei.
Te aduc înapoi într-o oră. Nimeni n-o să ne observe lipsa.
Scuzați-mă.
- Sunt atât de bune ! - Sunt superbe !
Mi-o pun pe ecranul de blocare.
Ați avut dreptate. N-ar fi trebuit s-o aduc aici.
- Ce-a fost în capul meu ? - Ce-a fost în capul tău ?
Cred că tata n-o să mai vorbească niciodată cu mine.
După toate prin câte a trecut, eu îl rănesc și mai tare, și pentru ce ?
Totul era mai bine înainte să vină ea.
Trebuie să plece.
- Mă bucur că ai revenit, JC. - Unde e Obie ?
- Trebuie să-i arăt ceva. - A plecat... cu ea.
Atunci trecem la Planul Z.
O să le fie greu să se vadă când unul dintre ei e consemnat până în 2026.
- Nu vorbești serios ! - Am ascultat ce ai spus !
Și dacă doar o parte din banii din seara asta
se duc cu adevărat la copii, pentru rechizite,
de ce să nu eliminăm intermediarul și s-o facem chiar noi ?
Bună seara, dle Williams. Vă mulțumim că ați deschis din nou pentru noi.
Vom face niște cumpărături cum nu ați mai văzut.
Așa ai zis la telefon. Să văd cardul.
- Sper să fie adevărat. - Și eu zic la fel, dle Williams.
Reperat:
Nobilul O și Micuța Z chiulesc de la marele eveniment
pentru propria lor operă de caritate, în miez de noapte.
S-a întâmplat oare inimaginabilul ?
JC a fost înlocuită oficial cu surioara ei samariteană ?
Sau e doar o altă manevră în paradisul lor din Upper East ?
E rândul tău să acționezi, JC.
Fii cu ochiul pe pionul tău, până nu-ți ia regele.
Julien: "Unde ?"
Gossip Girl: "Ți-am dat deja ce mi-ai cerut. Îmi ești datoare."
Julien: "Pot să fac să merite și mai mult."
- Ai plecat ? - Tată...
M-ai mințit.
Ai mințit școala ! I-ai dat bursa mea !
Ai umilit-o în public... Și pentru ce ?
- Tu nu ești așa. - Ai dreptate. Nu sunt.
Dar nu sunt eu personajul negativ, și ea nu e atât de nevinovată cât pare.
Vino aici și adu-l și pe el.
O să vedeți cu ochii voștri cine e Zoya cu adevărat.
Dle Caparros... Maximus Wolfe, cel care a dat cel mai mult pentru tine.
Sper să meriți și ultimul bănuț.
E măgulitor faptul că ți-ai dat atâta osteneală, dle Wolfe.
Dar trebuia să citești cu atenție.
Articolele licitate nu sunt pentru elevi.
Dar sunt sigur că taților tăi le va plăcea turul.
Poate că am ales abordarea greșită.
Poate că ar trebui să fiu foarte, foarte direct.
Am auzit de tine.
Și am multe întrebări care au nevoie de răspuns foarte curând,
altfel s-ar putea să explodez.
Credeam că unui tip ca tine îi place "abordarea prelungită".
Chiar foarte mult, când știu că asta fac.
Cred că se poate spune că o s-o prelungești foarte multă vreme.
Cât de multă ?
Până la absolvire. Ți-am spus: nu-mi regulez elevii.
Și ce se întâmplă după absolvire ?
Ești sigură că asta-i mașina noastră ? Parcă nu arăta așa.
- E un Lyft. Nu seamănă între ele. - E rău pentru recunoașterea brandului.
- Bine... - Iisuse !
Nu știu ce-a fost în capul meu.
Am vrut să vină și ea o dată undeva unde contează pentru mine.
A încercat. Ai putea fi mai indulgentă.
Indulgentă ? Ori nu vine și mă simt oribil, ori vine și mă simt și mai rău.
- Indulgența nu-și are locul aici ! - Cred că se întâmplă ceva !
Lucrurile pe care le-a spus... nu e o purtare normală.
- Tu n-o cunoști. - Poate că nici tu n-o cunoști.
Iisuse, Aki !
- De partea cui ești ? - De partea nimănui.
- Privesc obiectiv ! - Știu ! Și asta e îngrozitor.
Am nevoie de un partener, Aki, nu de un conciliator.
Așa că nu știu...
- Nu știu cât mai pot să fac asta. - Înțeleg că ești furioasă.
Dar nu e momentul acum...
Uite, iar ! N-ai ce să faci ! Ăsta ești tu.
Și... nu vreau să te schimb.
Dar...
Audrey, așteaptă !
Eu nu...
În clipa asta, nu știu ce vorbesc. Îmi pare rău.
- Pentru care școală cumpărăm ? - Toate ?
Mă duc după gume !
Ce mai aștepți ? Intră ! Trage glontele de argint !
Nu.
Cum adică "nu" ? Uite ce fericiți sunt !
E momentul cel mai propice să le trântești ceru-n cap !
Eu n-am vrut niciodată să fac așa ceva cu el.
El se oferea, încerca să fie spontan... Și eu refuzam, mereu.
- Da, fiindcă e scârbos. - Nu înțelegi.
Am fost atât de proastă...
Julien ?
Julien, ce se întâmplă ?
- Unde e fiica mea ? - M-am înșelat, tată. Nu e aici.
- Îmi pare rău că te-am făcut... - Tată ! Ce e cu tine aici ?
Am încercat să-i opresc.
Cum ai putut să te furișezi așa, Z ? Știi că ești consemnată !
Ți-am spus: gata cu drama și cu minciunile ! Și iată-ne, iar.
- Domnule Lott... - Nu vorbesc cu tine, băiete.
Am crezut că încerci să-mi recâștigi încrederea.
Mai mult de-atât, am crezut că-ți dorești asta.
Tată, te rog... Îmi pare rău. M-am distrat și eu puțin.
- Și dacă Julien n-ar fi venit aici... - Nu da vina pe sora ta pentru asta.
Acum e sora mea ?
- Sigur că e, dar... - Nu. Are dreptate. Nu suntem surori.
N-ai vrut niciodată să fim, așa că nu am fost.
În plus, o soră n-ar face ceea ce tocmai am făcut, nu ?
Să mergem.
Bună !
- Nu știu ce m-a apucat. - E în ordine.
Ba nu. Știu ce.
N-am fost total sinceră cu tine.
Am fost în Laos nu ca să inspectez fabricile, ci ca să le închid.
Ce ?!
Săptămâna asta intrăm în insolvență.
Am tot încercat să amân...
- N-am știut. - N-am vrut să știi.
Odată ce ți-am spus, devine ceva real.
- O să fie bine. Știu asta. - Da. Poate.
Multe lucruri vor trebui să se schimbe.
Se schimbă deja, mamă.
Vino...
E în ordine.
- Am crezut că pleci. - Iartă-mă. Nu mi-am găsit cravata.
Apropo, mulțumesc. Eram foarte "reprimat".
S-a văzut.
Cred că și eu eram.
Să nu spui nimănui nimic despre asta, bine ?
Bine.
La naiba...
- Știu ce o să spui... - Nu cred.
Am greșit când te-am ținut departe de Zoya.
Când cineva vrea ceva și-l ții în frâu, își dorește și mai mult acel lucru.
Și, dacă nu-l obține, începe să facă lucruri nebunești.
De care n-ai fi crezut că e în stare.
Genul de lucruri pe care le-am făcut când Nick mi-a luat-o pe mama ta.
N-am fost cea mai bună versiune a mea. Și...
Ăsta e ultimul lucru pe care-l vreau pentru tine.
Încă încerc să mă obișnuiesc
cu faptul că i-ai adus înapoi în viața noastră în felul ăsta,
dar tu ai luat legătura cu ei dintr-un motiv anume.
Și... cred că nu are nicio legătură cu mine sau cu Nick,
ci are o legătură cu mama ta.
Ei i-ar fi plăcut asta foarte mult.
E nemaipomenit !
Unde ai fost ? Ți-am trimis felicitări toată dimineața !
- Pentru ce ? - Pentru ce i-ai făcut Zoyei aseară.
A mers ! Se retrage de la Constance.
- Ce ?! Când ? - Chiar acum.
Uite.
Unde te duci ? Am comandat shoturi cu jeleu !
Stați !
- Nu ! - Dumnezeule...
Eu doar...
- Vă așteaptă, dle Lott. - Zoya, să mergem.
Te rog, n-o face pe Zoya să plece pentru ce am făcut eu.
Nu mă face el să plec. A fost hotărârea mea.
Nu am venit aici ca să fac rău cuiva. Mai ales, nu ție.
Cred că cel mai bun lucru pentru noi toți e să găsesc o altă școală.
Ne scuzi o clipă ?
Între noi două e o legătură. De-asta am făcut ce am făcut, nu ?
- Da, dar... - Dar am dat-o în bară.
Bine, în cea mai mare parte eu am dat-o în bară, dar...
Nu sunt gata să mă dau bătută. Nu pleca.
Julien Elizabeth.
Zoya Jane.
Dacă ar fi să rămân...
Trebuie să pot fi sinceră în legătură cu cine sunt.
Și ce vreau.
Seara trecută mi-a arătat ceva.
Am știut-o din clipa în care v-am văzut în magazinul ăla.
Tot ce și-a dorit Obie a fost să împărtășesc lucrurile la care ține.
Și n-am fost niciodată în stare.
Dar tu ești.
Eu și el nu ne mai potrivim. Doare, dar...
N-am să mă amestec.
N-am s-o mai fac. Spune-mi că rămâi.
Te rog ?
- Poate. - Fără poate.
"Poate" e nasol. Am nevoie de un "da", de data asta.
"Da, fir-ar să fie" ?
Ați auzit adesea spunându-se: "Oamenii nu se schimbă."
Pot să se maturizeze, să învețe, dar să se schimbe ? Niciodată.
De ce ne spunem asta ?
Ce siguranță găsim dacă insistăm să credem
că ceea ce ne definește trebuie să rămână neschimbat pe veci ?
"Nu folosesc ce mi-ai trimis. Și nici tu n-ai s-o faci."
"Pentru că, în schimb, ți-am dat singurul lucru de care ai nevoie."
Lumea din jurul nostru se schimbă în fiecare secundă. Cu toate astea...
acceptăm foarte lent că trebuie să facem și noi la fel.
Dar așa cum fiecare "poate" se transformă într-un "da" sau "nu",
în cele din urmă... lucrurile se schimbă.
Și ne schimbăm și noi.
Fie că vrem, fie că nu.
Gossip Girl: "Mulțumesc pentru ajutor."
Uite ! Suntem "confirmați".
Chiar le-a trimis și altora postarea ta de aseară
și și-a cerut scuze că te-a făcut "mincinoasă".
- Deci încă merge ! - Totul e cum trebuie.
Dar secretul Zoyei ?
Să sperăm că nu va trebui niciodată să-l folosesc.
Vă avertizez însă:
acum, că m-am schimbat în cine eram menită să fiu,
vă urmăresc încă și mai de aproape.
Așa că nu vă schimbați ca să-mi faceți mie pe plac.
Eu vă văd exact așa cum sunteți.
Și am să mă asigur că și voi vedeți. Doar pentru asta sunt prietenii.
XOXO...
Gossip Girl.
Subtitrare: Retail