Salutare, fani ai mei ! Aici Gossip Girl.
Singura. Unica. Punct.
Există avantaje evidente când ești copilul
celor mai influenți oameni din lume.
Poate doar o jachetă ușoară. În spitale e cam răcoare.
- Cred că-mi cunosc prietena, mamă. - Sigur. E doar o sugestie.
- Ți-e bine ? - Da.
Dar cel mai mare avantaj ? Luxul de a alege.
În timp ce majoritatea oamenilor nu prea au de ales
cu privire la ce pot sau nu să facă...
Știi că te ajut cu orice ai nevoie, Maxie.
Știu. Dar vreau să vină de la mine.
... elita poate să aleagă ce vrea, când vrea.
Rafa: "Salut"
Poate alege unde să locuiască, ce să mănânce, cu cine să vorbească.
Chiar și cu cine să catadicsească să-și petreacă timpul.
Obie: "Neața"
Zoya: "Bună dim..."
Există însă un domeniu în care nici măcar ei nu au de ales.
Nimeni nu-și poate alege părinții.
Ce naiba ?
Lara, cine sunt oamenii ăștia ?
A auzit că i-ai spus Valenciei să nu mai vină.
O plătesc. Acum poate să stea și ea cu copiii ei.
Te-ai gândit vreodată că preferă să stea departe de ei ?
În locul tău, m-aș îmbrăca. Mama ta va fi aici într-o oră.
Ce ?! Ai zis că vine vineri.
Cât despre mine ?
Considerați-mă bona de care nu știați că aveți nevoie.
Puteți plânge oricând pe umărul meu, în secret.
Și o să vreți să faceți asta. Pentru că, de oriunde
și oricine ai fi, viața în familie nu e ușoară
și nimeni nu-i supraviețuiește singur.
Când aveai de gând să-mi spui de notele de la bac ?
Când o să dau iar probele.
Știi că mă descurc mai bine când știu la ce să mă aștept.
Să sperăm, pentru că astea sunt...
Abominabile ? E un cuvânt pe care-l zbârceam,
dar acum l-am folosit în propoziție, așa că poate am șanse.
Doar dacă-l și pronunți ca lumea.
Eu n-am făcut o facultate și regret și-n ziua de azi.
Da, te-a dezavantajat enorm.
Depinde dacă la tine succesul se măsoară în bani.
Nu ți-am spus fiindcă mi-a fost rușine și o să dau din nou probele.
Atunci, data viitoare poate chiar te pregătești.
- Educația îți dă opțiuni. - Am opțiuni.
Te referi la Instagram ? Ce plan de pensii oferă ?
- În coronițe de flori artificiale ? - O cunosc pe creatoarea lor.
E influencer în domeniul ei, pe puterile ei.
A intrat pe lista Forbes "40 sub 30".
Peste 10 ani, o să fie miliardară. Dacă o să mai existe flori.
Poți să glumești cât vrei, dar calea pe care ești acum
ar putea dispărea într-o clipă.
Oamenii trec acum foarte repede de la una la alta.
Survin pandemii. Prioritățile se schimbă.
Școala îți dă ceva pe care te poți baza când chestia asta dispare.
- Asta e o afacere. - Până acum, n-a fost.
Ar putea fi. Până acum n-am vrut să fac reclamă
pentru că n-am avut griji financiare, datorită ție.
Dar am avut mereu în plan să-mi dezvolt brandul.
Și brandul tău este...
Cum ești brusc atât de curios,
lasă-mă să-ți arăt înainte să-mi spui să renunț la asta.
Dacă asta înseamnă să dai din nou bacul, s-a făcut.
"Lune... trebuie să stăm de vorbă."
Iartă-mă, tată. N-am vrut să încalc regula "fără telefoane la masă".
E un avocat în drept imobiliar, de la firma mea.
Avem nevoie de sfaturi, în litigiul cu comisia.
Și-l cheamă Kate Keller ?
Îți pot citi de la o poștă fontul ăla de bunică.
Dacă vrei să nu se afle, pune-ți ochelarii când scrii.
Pot să-ți dau niște sfaturi. Sunt bună la redactat texte, doar că...
nu le trimit.
Surorii tale sau Nobilului O ?
Ai promis că nu mai citești Gossip Girl.
Știu că situația a fost cam ciudată între mine și Obie în ultima vreme,
dar, când se petrec lucruri în viața lui,
n-ar trebui să mă sune mai întâi pe mine, ca prietenă ?
Nu neapărat. Nu te poți aștepta să fii totul pentru el.
Asta nu e o relație sănătoasă.
Nu vreau să fiu totul. Vreau doar să fiu ceva.
Și, în clipa asta, nu prea pare.
Și știi ce mai e nesănătos ? Să nu-ți împărtășești sentimentele.
De ce nu-i ceri "avocatului" ce vrei ? Și eu o să fac la fel.
Nu mi-am amintit care-ți place și pe care ți l-am dat eu.
Tu mi l-ai dat pe ăsta și nu-mi place niciunul.
Trebuia să iei o jachetă.
Max aduce micul dejun, apoi te ducem la școală.
- Nu vin la școală ! - N-ai fost toată săptămâna.
Cât timp ea e aici, stau aici.
Are tensiunea foarte mică, e deshidratată...
O îngrijesc doctori foarte buni, care au totul sub control.
- O să fie bine. - Te rog...
Cu atât stă mai mult aici, cu atât e riscul mai mare.
Rezidenta aia care are zilnic coșuri noi nici nu și-a dat seama ieri
că pansamentul i se slăbise, dar eu am văzut.
Dacă nu eram eu atentă la incompetența ei, datorată nepotismului...
Dar Dr. Moarte își face rondul numai noaptea, nu ?
Da. Deci Kiki o să fie bine cât ești tu la cursul de literatură.
Dar nu merg...
Nu mai plana atât asupra ei și mănâncă.
Și pe urmă pune-ți un pulover din astea hidoase.
Ce ai pe tine acum e un pericol biologic.
E foarte tensionată. Nu știu ce am mai putea face.
Știu. Să încercăm s-o ajutăm cât ne dă voie s-o facem.
Mai faci asta ?
Rafa: "Te-ai distrat. Vino înapoi." "De asta e vorba ?"
"Nu e stilul meu să cerșesc. Dar pot să fac o excepție."
Nu. Am ajuns la ultimul nivel la jocul ăsta, și nu-l iau de la început.
Oricum, ai avut dreptate în privința lui.
Chiar și într-un pulover "de gata" arăți de milioane.
- A fost de la un magazin bun. - Putem să terminăm cu asta, vă rog ?
Am lucrat toată noaptea la un sistem nou. Aveți elemente ajutătoare.
Printuri, cu culori ajutătoare și marcate fluorescent.
Primul lucru pe care îl veți vedea e un program.
Eu postez în zilele de lucru și noaptea.
Voi aveți "Reperatele" și weekendurile.
- Și dacă am planuri ? - Știe că nu ai planuri.
Tu triezi toate mesajele primite și toate tagurile care ni se dau.
Eu o să mă gândesc la moduri de a ne extinde registrul.
Noi "rubrici" recurente.
GG originală avea un fel de hartă a urmăritorilor numită "Te-am văzut",
dar mie nu-mi place abordarea asta. M-am gândit la alte postări tematice,
cum ar fi "Dat în fapt", gafele de modă ale săptămânii.
"În vizor" când vrem să ne concentrăm pe cineva nou.
Ce altceva ? Să vedem... "Retrospecție",
când aprofundăm o relație a uneia dintre ținte.
Trăgând la răspundere nu doar acești copii ci și pe...
Nick: "Vrei să rămâi diseară la cină" ?
- Știe că s-a oprit din vorbit ? - Eu știu.
Nick Lott mă invită să rămân la cină diseară, după ședința de îndrumare.
Acceptă ! Nu numai că arată bine și e singur, dar poți să afli
toate picanteriile despre mama moartă a Zoyei și a lui Julien,
pentru rubrica "Flashback".
"Sună plăcut."
Ai acceptat doar ca să afli lucruri murdare, nu ? Nu din alt motiv ?
Desigur ! Nu-l plac în felul acela.
Pe pagina 2, aveți ideile mele pentru culori noi, filtre și fonturi.
Îmi place, dar arcuiește-ți spatele mai mult.
Da... Lumina asta puternică e perfectă pentru o figură gânditoare,
dar strânge din ochi de parcă ai fi pe iaht și ți-ai scos ochelarii de soare,
nu de parcă o furtună ți-a băgat apă în ochi, pe Canal.
Îmi pare rău, Lu. Mă tot frământ pentru ce mi-a spus tata.
Și acum, cineva intră peste prezentarea ta, ca la Chanel, cu Gigi Hadid.
N-ar fi trebuit să plec.
N-am încredere în nătângii de la spital să mă sune dacă se întâmplă ceva.
Îmi fac mii de griji.
Ești prima persoană pe care o vor suna în caz de urgență. Îți garantez.
Aveai nevoie de o pauză. Stai jos. Ia un pateu cu avocado.
Respiră.
Vrei să-l impresionezi pe tatăl tău ? Rămâi dedicată.
O duzină de story-uri și o succesiune de imagini pe zi.
Mai sun o dată la spital.
- Dacă ai nevoie de mine, sunt aici. - Mulțumesc.
Vino !
Fac story-ul, promit. Dar mai întâi trebuie să stăm de vorbă.
Despre Audrey ? Fata asta trebuie să-și cristalizeze intențiile, rapid.
Despre cum ducem asta la nivelul următor.
Vreau să-i arăt tatei că sunt serioasă.
Că brandul meu poate fi o carieră reală și profitabilă.
Știi cât am așteptat asta ?
Să treci de la conținut la creator, de la iconic la iconoclast ?
Nu știu, dar...
Trendurile pe care le creezi sunt acum, dar dacă vrei o carieră de-o viață
trebuie să te îndepărtăm de conceptul de timp.
Lasă influența, ai nevoie de importanță,
care necesită mai mult decât etalări zilnice de bun-gust.
Un cântec bun al Rihannei e pentru un moment. Fenty e pentru totdeauna.
Deci trebuie să-mi lansez o linie ?
Nu... Abia dacă ești gata să lansezi o revistă.
În cele din urmă, da, dar mai întâi trebuie să încerci apa cu degetul.
Să vezi la ce adâncime poți înota.
Asta înseamnă o colaborare. O să dau niște telefoane.
- Să nu-ți faci planuri pentru diseară. - Bine.
Una dintre alea e pentru mine ?
Te-am prins, în sfârșit.
Dacă vrei să te "vânez" iar, trebuie doar să-mi spui.
Ăsta e textul pe care îl folosești cu toți băieții ?
Deci despre asta e vorba ?
Faptul că mă culc din când în când cu câte unul din anul patru ?
Asta mi-o spune un băiat de 17 ani,
pentru care "înfundat" înseamnă cu totul altceva ?
- Nu e același lucru. - Ai dreptate.
Tu ești altfel decât ei.
Tu nu ești o cucerire. Ești un tovarăș conchistador.
Consideră-mă colonizat și treci mai departe. N-o să ți-o mai trag.
Și dacă văd că te mai dai pe lângă vreun elev,
o să am grijă ca nici el să nu ți-o tragă.
Și asigurați-vă că-i pune mamei mele perfuzia
înainte să flirteze cu infirmierul ăla care arată ca Oscar Isaac.
N-are nicio șansă la el. Nu mă pune în așteptare !
Jur că, dacă mă pui în așteptare... Alo ?
Ce e ? Pot să te ajut cu ceva ?
Voiam să-ți spun că sper că mama ta se simte mai bine.
- Și dacă ai nevoie de ceva... - N-o să fie de la tine. Așa că...
Îmi închipui cum trebuie să te simți acum,
dar, uneori, când te simți copleșită,
te ajută dacă respiri adânc și-ți imaginezi că...
... îl privești pe presupusul tău iubit că se simte mai bine cu sora ta ?
- Asta mă calmează mereu. - Și pe mine mă ajută.
- Alo ? Mai sunteți acolo ? - Da, sunt încă aici.
Deci poate că e... șutul în fund de care aveam nevoie
ca să încep să mă gândesc la imaginea de ansamblu.
Nu doar la cum o văd eu. Vreau să investesc în viitorul meu.
Tocmai ai zis "investesc" și "în viitor" ? Când ieșeam împreună,
nu te puteai hotărî nici măcar la un restaurant cu o oră înainte !
Evoluez.
Am observat.
Deci pot să fac ce am făcut mereu,
să trăiesc și să mă aștept ca oamenilor să le pese...
Sau pot să mă forțez să ies din zona mea de confort
și să văd dacă există un mod de a-mi folosi platforma
ca să creez ceva de care oamenii chiar au nevoie.
Nu-mi cred urechilor.
- Iată-te. - Iată-mă. Ce am ratat ?
Doar noul plan genial de viitor al lui Julien.
Genial ? Un cuvânt mare pentru opt dimineața.
Încearcă doar să mă facă să mă simt mai bine.
Sunt sigură că e uimitor și abia aștept să aflu totul despre el,
dar, mai întâi, când o s-o cunosc pe mama ta ?
- Helena e în oraș ? - Da, este.
- A venit azi-dimineață. - Da. Gossip Girl a relatat tot.
Nici măcar nu mi-a spus că vine. Pur și simplu...
A venit să verifice derularea proiectului din Navy Yard,
după care o să ia cina cu tatăl lui Aki și pe urmă pleacă.
Deci nici măcar nu cred că o să mă văd cu ea.
Atunci, vii la noi după ora mea cu dra Keller ?
Ca să nu privesc singură jalnicele tentative de flirt ale tatei ?
Aș veni, dar azi dăm probă la sport.
După aia mă duc acasă și mă bag în pat.
- Dar poate ieșim mâine... - Da. Sigur.
- Bine. - Baftă !
Ești supărată că nu ți-a spus că mama lui e în oraș ?
După chestia cu Simon, relația noastră a tot scârțâit.
Și nu am discutat despre asta. N-am discutat nimic.
Când e vorba despre Helena, nu e ceva personal. Așa e el.
E fiul ei preaiubit, iar el e absolut îngrozit de ea.
Crede-mă. Obie cel pe care-l cunoaștem
nu se teme să ia poziție pentru convingerile lui,
dar, când vine vorba despre ea, se blochează total.
Când am început să ne întâlnim, a trebuit să o găsesc eu
și să mă prezint, fiindcă el era copleșit de emoții.
Nu e modul meu de acțiune.
Ba da. Ești cel mai bătăios om pe care-l cunosc.
Suntem stăpâne pe situație.
- Ai văzut-o pe Audrey ? - Da. Acum a plecat.
- Ești un foarte bun prieten "bi". - Și la ce-mi servește ?
I-o duc eu după ore. Tu poți să vii după probele la sport.
Mulțumesc. Max...
Nimeni nu știe de mine, bine ?
- Eu încă... - Da. Iartă-mă.
E în ordine. Secretul tău e în siguranță.
Kate... Mă întrebam dacă poți să-mi faci o mică favoare.
- Dacă pot... - Proiectul tău secret...
Poate că m-am pripit când am zis că nu e pentru mine.
Am văzut munca minunată pe care ai depus-o
și mă întrebam dacă vă pot ajuta, în vreun fel.
- Nu e nevoie. Mersi. - Am acces în interior.
Știu unde se duc copiii ăștia când nu sunt aici.
Și, spre deosebire de voi, și eu mă duc acolo.
- Aș putea fi spionul vostru. - Ai putea începe cu ceva mărunt.
Detectează și raportează postările și profilurile care ne imită.
- Sunt cu sutele. - Fac orice.
Și am personal un pont epocal care te-ar putea interesa.
Bună ! Ai o întrevedere stabilită ?
- Tu ești Maya ? Julien mi-a spus... - Zoya. Da.
Sora ta mi-a promis că va menționa linia mea de genți pentru asta.
Pe aici.
Helena ? Ea e prietena mea, Zoya. A vrut să te cunoască.
- Sper că nu te superi. - Bună ziua ! Iertați-mi ambuscada.
M-am gândit că lui Obie o să-i ia o veșnicie să facă asta
și știu că rămâneți în oraș doar două zile, așa că...
- Îl cunoști pe fiul meu ? - Da. Destul de bine, aș spune.
Sunt prietena lui, Zoya...
Lott.
E vreo farsă ? Prietena fiului meu e Julien Calloway.
- Toată lumea știe asta. - S-au... despărțit.
În septembrie.
Cred că aș fi știut.
Acum, dacă nu te superi...
Doamne...
Nu mi-a spus.
- Îmi pare foarte rău. N-am știut. - E... în ordine.
N-ar fi trebuit să vin aici. A fost o greșeală.
Nu este. Mă simt îngrozitor.
Am putea lua prânzul împreună. Pot să-l sun pe Otto.
Sau poți să iei cina cu noi. Și cu familia Menzies.
Sunt sigură că-i știi pe Akeno și pe prietena lui. Dacă mai sunt împreună.
Da. Suntem toți colegi. Am crezut că venirea dv. a fost o surpriză.
Germanilor nu le plac surprizele.
Deci pe diseară ?
Nu pot. Dar vă mulțumesc. Mi-a făcut plăcere să vă cunosc.
Și mie mi-a părut bine să te cunosc...
Zoya.
Biata Z. a primit lecția dură că, în timp ce unii își aranjează părul,
alții sunt luați în răspăr.
Se pare că Nobilul O nu e, la urma urmei, atât de nobil.
Nu pot să cred că încă nu i-a spus.
Și a mințit în privința asta. Știa de câteva săptămâni de venirea ei.
Ai să te duci la cină, nu ?
Nu. Am inoportunat destul pentru o singură zi.
Și e clar că el nu mă vrea acolo, altfel m-ar fi invitat.
Te-a invitat ea. Și acum, că GG a dat în vileag minciuna lui Obie,
sună-l și spune-i că ai dori să-i fii prezentată mamei lui cum se cuvine.
O să zică "da". Nu are încotro. Iar tu o s-o farmeci pe Helena
și o să liniștești temerile lui Obie înainte să se termine Rieslingul.
Dar de ce se teme ?
Nu e clar că nu ține destul la mine ?
Eu mergeam în vacanță cu ei, Z.
Ea a pus să se brodeze monograma mea pe așternuturi și prosoape
la toate proprietățile lor.
Să mă părăsească pentru sora mea, de a cărei existență ea nici nu știa,
nu te supăra,
dar ar fi ceva greu de explicat pentru oricine,
darămite pentru "băiatul mamei", Otto Bergmann IV.
E aproape șase. E prea târziu.
Sunt europeni. Ei nu cinează înainte de ora opt.
Ai destul timp să-ți asiguri un loc la masa aia
și să dovedești că meriți să fii acolo.
Sună-l ! Sună-l acum.
Eu de ce n-am parte de discursuri de încurajare ?
Ea n-are premiile tale Grammy. Ești pregătit ?
Nu știam că e seara "vino cu tata la lucru".
Aici accentul e pe colaborare, nu ?
El cu asta își câștigă traiul, așa că pun preț pe părerea lui.
Reprezentanții L'Oréal, Glossier și Goop
sunt la bar, pentru un pahar "de bun venit".
Se vor muta în zona de protocol când sosesc și restul.
Restul ?! Câți reprezentanți ai adunat în câteva ore ?
Nu știți cât de importantă e fiica dv. ? Veniți.
Unde e viitoarea noastră câștigătoare a premiului Pulitzer ?
A ieșit să dea un telefon. Mai bine.
Am parcurs deja de două ori materialul pe care îl pregătisem.
Învață repede. Îmi doresc să fi fost și eu așa.
Mi-ar fi fost mult mai ușor la Drept.
- Seamănă cu mama ei la asta ? - Ca trasă la indigo.
- Nu vreau să iscodesc. - Îmi place să vorbesc despre Marion.
Mă ajută să nu uit.
- Cum v-ați cunoscut ? - Am fost colegi de școală.
La PS 87.
Era atât de încrezătoare ! Se simțea perfect în pielea ei.
Ca știm noi cine... de acolo.
Ne-am dus apoi la colegii diferite, dar am ținut legătura.
N-am știut că vă cunoșteați de atâta vreme.
Aproape toată viața mea, până în ziua în care a murit.
- Nu e nevoie să-mi spui. - Nu mă deranjează.
Îmi e ușor să vorbesc cu tine. Poate ieșim o dată la cină.
Doar noi doi. Ca să mai stăm de vorbă.
Nu cred că e rochia potrivită pentru chiftele marinate.
Obie m-a invitat la o cină elegantă, ca s-o cunosc pe mama lui.
Pot să mă duc ?
Eu și Kate am parcurs deja mult material.
Da, poți. Dar numai dacă pot să-ți fac mai întâi o poză.
Tată...
- Te rog ? Doar una. - Nu.
Deci...
Poate în seara asta ?
Scuze. Ne-au pus să facem un meci de antrenament.
E în ordine. Ai venit la țanc pentru spectacolul din seara asta.
Știți cât e temperatura acum în rezerva mamei mele ? 19,4 grade !
Poate că e temperatura potrivită pentru dormitoare,
conform Fundației Naționale pentru Somn,
dar pentru rezerva de spital a unei femei cu sistemul imunitar slăbit
e absolut deplorabil !
Cum repari asta ? Du-te și fă mai cald !
Dumnezeule !
- E a treia asistentă pe seara asta. - Și tu...
În seara asta trebuia să luăm cina cu tata.
- Poate că ar trebui să anulăm. - Da.
- "Înseamnă că am luat și eu ?" - "De când ești neglijent ?"
- "Postarea asta GG e pe bune ?" - "Ce mi-ai dat, Wolfe ?"
Se pare că nu sunt la curent cu ceva.
Încă ai Gossip Girl pe "mute", nu ?
Reperat: un Wolfe singuratic trecând pe la un spital,
ca să "ridice" mai mult decât moralul lui Hope.
Sesiunea a doua a bacului mai poate aștepta.
Testele care ar trebui să vă preocupe mai tare
sunt cele pentru care nu se învață: alea medicale.
Dacă ați fost recent prea apropiați de Max Wolfe,
sper că aveți medicii voștri pe "apelare rapidă".
E adevărat ?
E răzbunarea lui Rafa. Mă așteptam la mai mult.
Poți să te aștepți la mult mai puțin până nu împrăștii zvonurile.
Să mă cuplez cu cineva e ultimul lucru la care-mi stă mintea acum.
Dar ar fi bine să mă ocup până nu voi fi silit să-mi arăt fișa medicală
la jumătate din Kings County, ceea ce înseamnă...
Trebuie s-o las singură aici, altfel o să ratez cina.
Ai zis că o duci pe dra Hope la cină ?
Aș vrea, dar nu cred că o pot convinge să plece.
Trebuie. Am primit reclamații. De la personal, dar și de la pacienți.
Poate reveni mâine, în timpul orelor de vizită.
Vreți să fie agresată de vederea crinilor ? Sunteți sadici ?
Da. O iau de aici.
Deci nu e o situație penibilă ? Faptul că m-am invitat singură ?
Nu. Eu sunt cel care ar trebui să se simtă penibil. N-am știut cum să...
Orice ar fi fost, s-a rezolvat în bine pentru amândoi.
- Mă bucur că sunt aici. - Și eu mă bucur că ești aici.
Am deja telefon.
- Mulțumesc. - Nu, tatăl lui Aki vrea asta.
El poate înregistra pe oricine, dar nimeni nu-l poate înregistra pe el ?
Pe aici, dle Bergmann, dră Lott.
E gol aici.
Da, Roger cumpără restaurantul pentru toată seara și își aduce personalul.
Se teme că o să-l otrăvească cineva pentru tot ce a făcut ?
Mamă...
- Toate bune ? - Da.
Zoya Jane Lott... Am auzit multe despre tine.
- Otto, băiete dragă ! Ai crescut ? - Da, domnule.
Zoya, mă bucur să te cunosc într-un loc adecvat.
O spune cu amabilitate. Eu sunt Jody, mama lui Aki.
- Ce se petrece ? - Mamă ?
Ai zis că știu că vin și eu.
Masa e pusă pentru șase și noi suntem șapte. Eu o să...
E în ordine ! N-am știut că vine Zoya.
Nici eu n-am știut până acum o oră.
Ați fost mai întâi la operă sau...
În Europa, ne îmbrăcăm elegant la cină. Păcat că n-a prins și aici obiceiul.
Kiki e încă în spital, mamă. Audrey a venit direct de acolo.
Mi-a părut rău să aud ce s-a întâmplat.
N-am știut că mama ta traversează o perioadă atât de dificilă.
Chiar dacă ziarele tale au relatat în mare amănunt,
aproape zilnic, despre eșecul companiei ei ?
Poate că dețin ziarele,
dar nu cred în împiedicarea ziariștilor să-și facă meseria.
Însă, personal, îmi pare rău că totul a fost făcut atât de public.
Și mie.
Nu trebuia să-ți faci griji, dră Lott.
Știu că ești nouă aici, dar vei vedea curând că suntem foarte apropiați.
Helena și eu ne știm dinainte să se nască băieții noștri.
Jody și eu suntem căsătoriți de un deceniu.
Deci nimeni nu are secrete aici.
Acordul prenupțial a avut grijă de asta.
Plus toate înregistrările ?
Îți cerem să postezi cel puțin două tutoriale pe zi,
la ore stabilite pe baza analizelor noastre, filmate în prealabil,
pentru că-ți respectăm programul școlar.
Caracteristica brandului meu e autenticitatea. Nu filmez în prealabil.
Și postez imediat.
Un spirit sincer și liber ca al tău
ar beneficia mai mult de filozofia companiei noastre.
La noi, "natural" e cuvântul-cheie.
Facem doar mici retușuri, albiri de dinți, aerografie...
Nimic ce nu ți-ai dori. Care sunt prioritățile tale ?
O mare prioritate e parteneriatul cu un brand
care se ocupă de femeile de culoare la fel de mult ca de femeile albe.
Publicul tău ar profita mai mult cu un brand mai consacrat.
Unul cu valoarea dovedită în decursul anilor. Ca Revlon.
Ar trebui să fii văzută folosind doar produsele noastre,
care sunt cele mai bune în industrie, deci nu pierzi nimic.
Și ești încă nouă. Cineva ca noi te poate duce la nivelul următor.
Principalul nostru influencer are 34 de milioane de fani.
Dacă lași Ulta să-ți modeleze imaginea,
te putem transforma în ceva profitabil.
"Ceva" ?
V-ați cunoscut abia recent ?
Părinții noștri nu-și vorbesc. Nu-și vorbeau.
- Și ai fost crescută... - E din Buffalo.
N-am fost niciodată acolo. Cum este ?
Da, delectează-ne cu istoria principalului export, aripile de pui.
Buffalo e un loc foarte interesant din punct de vedere istoric.
Acolo s-au născut Grover Cleveland, Mark Twain și F. Scott Fitzgerald.
Se fac lecturi la casa lui părintească în fiecare an de ziua lui.
N-am ratat niciuna. Dar Buffalo se mândrește mai presus
cu felul în care orașul a fost unit în timpul protestelor BLM.
Am deținut Bills un sezon. Cea mai proastă investiție din viața mea.
Dar v-am convins pe tine și pe Otto
să faceți renovări foarte necesare la stadionul acela.
Am făcut atâtea afaceri împreună ! Cine și le poate aminti pe toate ?
Tata și eu ne duceam pe stadion tot...
Cum a rezistat blocul-turn din Jakarta la ultimul cutremur ?
E solid ca o stâncă.
N-am crezut că-l vom mai termina vreodată,
cu Hamish, Jake și Eliza certându-se la cuțite tot timpul.
Frații mei vitregi. Mult mai mari.
- De la soțiile lui anterioare. - Știu cine sunt.
- Citesc despre ei. Și despre dv. Mult. - Și totul e adevărat.
Nu le pasă deloc de mine.
Îi interesează doar pe cine o să las în locul meu când o să mor.
În afară de acest fiu al meu. Băiatul ăsta mă sună de ziua mea.
Îmi trimite mesaje doar ca să mă salute.
Cu el, nu trebuie să mă tem că-mi pune otravă în vinul de Xeres.
Risc profesional, când conduci o mașinărie de propagandă de dreapta
pusă pe destabilizarea democrației globale, nu ?
- Bine zis. - Îmi plac fetele cu păreri.
Spuneți "păreri", dar fata asta se bazează pe date concrete.
Ce alte păreri mai ai, fato ?
Te-ai mai gândit la mutarea NetCorp la Navy Yard ? Vino să-ți fac un tur.
Acolo au fost proteste toată săptămâna.
- Zoya... - Pe bune ?
Au fost ? Zi-ne și nouă.
- Audrey... - Zoya are dreptate.
Orașul are un spațiu limitat. Fiecare vrea o bucățică.
Sigur că vor exista nemulțumiți.
Nemulțumiți ? Demolați un azil pentru cei fără adăpost
și-i lăsați pe stradă, pentru ce ? Apartamente cu uși șubrede ?
Obie știe mai multe decât mine. El protestează tot timpul. Obie ?
Municipalitatea ar fi demolat oricum azilul. Era pe listă.
Sigur. Dar de ce să nu construiți unul nou ?
E aproape ora 23 în Sapporo.
Dacă nu-l sun pe tatăl tău acum, se termină ziua. Scuzați-mă, vă rog.
N-au sunat de la spital, așa că o să-i sun eu rapid.
Tu mi-ai spus despre protestele alea. Ai zis că e greșit ce face ea.
E greșit, Zoya, dar suntem la cină.
Deci când va fi un moment bun să-i spui ce crezi cu adevărat ?
La desert ? Sau niciodată ?
Ce dracu' ?
- Ar fi bine să-ți faci un control. - Cum îți controlezi tu informațiile ?
Spune-i lui Gossip Girl că e o minciună !
Nu.
Știi că asta e hărțuire, nu ?
La fel ca faptul că m-ai urmărit la o baie publică ?
La dușuri, la școală ? Că ai venit la mine acasă neanunțat ?
- Cine e de fapt victima aici ? - Nu mai minți, altfel te distrug.
De ce să mai aștepți, când poți s-o faci chiar acum ?
- Dă-te de lângă mine ! - Ce-i cu moralitatea asta bruscă ?
Tu ai vrut asta ! Tu ai făcut să se întâmple. Eu doar mă conformez !
Știi ce ? Nu-mi pasă.
Lasă să creadă toți că am o boală venerică.
Mai bine nu mă mai regulez cu nimeni decât să ți-o trag ție.
M-ai întrebat destule. Acum e rândul meu.
Profesoară la 24 de ani. Cum se poate așa ceva ?
- Toți profesorii mei erau bunici. - S-au schimbat multe de când...
- Doamne ! Nu asta am vrut să spun. - Dar e adevărat.
Însă tu ești scriitoare. Nu doar profesoară.
- Asta vrei să fii, nu ? - Am vrut să devin faimoasă.
- Ca Cormac McCarthy ? - Ca oricine.
Dumnezeule ! Nu cred că am mai spus asta vreodată cu voce tare.
Când eram mai mică, aveam o obsesie.
Voiam să fiu cea mai bună.
La orice. Mă îngrozea gândul să fiu un om obișnuit.
Poate "cea mai bună actriță", "cel mai bun album", medalie de aur la înot...
Însă, orice încercam...
Actorie ? Am avut opt replici în "Sunetul muzicii", la școală,
și am uitat șase.
Să cânt ?
Pot să te surprind la karaoke, dar n-ai să mă urmărești pe Spotify.
Cu scrisul însă, îmi găsisem domeniul.
Lucrul la care eram cea mai bună.
Aveam un punct de vedere, o voce. Oamenii chiar voiau să mă citească.
Am publicat în ziarul școlii, la 15 ani.
Am avut o rubrică la Barnard. Iowa, la 22. Totul era bine.
Și atunci am cunoscut-o pe ea.
Pe cine ?
O cunoștință a mea, actriță, a spus că fiecare actor o are pe Meryl a sa.
Cineva care... Orice ai face,
nu vei fi niciodată văzut așa cum e văzută acea persoană.
Poți să joci la fel ca ea, poți să joci mai bine.
Nu contează, pentru că nu ești ea.
Meryl a mea avea această însușire. Era în parte magnet, în parte oglindă.
Te simți și atras de ea, dar și expus în același timp.
Prima dată, în facultate, a trebuit să scriem o mie de cuvinte.
Ale mele au fost oneste, brutale, curajoase. Ale ei, banale.
Nu a contat. La povestirea mea, au aplaudat. La a ei, au plâns.
Avea talentul. Și...
Abia după ce am cunoscut-o pe ea mi-am dat seama că eu nu îl am.
Pare că ea avea mai degrabă un simț al superiorității.
Nu, aia eram eu. Credeam că merit succesul.
Eu...
am crezut că pot fi cea mai bună.
Cred că unii, pur și simplu...
trec neobservați.
Mai scrii ?
Da. Cu deosebirea că acum știu că nu sunt Meryl.
Scriu pentru mine însămi. Fără așteptări sau speranțe de validare.
Și, într-un mod mărunt, cred că cea care sunt acum ar putea face
mai multe pentru lume decât aș fi putut dacă eram faimoasă.
Ca profesoară ?
Nu e ce te așteptai ?
- Am multe de analizat. - N-ar trebui.
Julien le va răspunde tuturor după ce trece în revistă opțiunile.
În primul rând, Sephora îi ascultă pe partenerii noștri.
Și suntem singura companie de aici care acordă prioritate
brandurilor de cosmetice deținute de persoane de culoare.
Prețuim integrarea și individualitatea.
Și căutăm mereu moduri de a ne educa și îmbunătăți.
Esența noastră nu sunt fardurile. Noi vrem să fim altfel.
Ne-am bucura să semnăm un contract nonexclusiv pe doi ani,
sub care tu și numai tu alegi ce propui lumii.
Dacă te interesează, spune-ne în următoarele 24 de ore.
Ai fi cel mai tânăr influencer cu care am semnat vreodată un contract.
- Mă duc să aduc mașinile. - Da.
Zece mesaje în care Julien mă întreabă cum mă simt, dar nimic de la spital.
- Sunt sigur că totul e bine. - Sun iar la camera asistentelor.
Pentru Dumnezeu ! Ce ?!
- Ce este ? - Nimic.
- Un proces care nu se mai termină. - O să cadă la învoială.
De data asta, nu sunt atât de sigur.
- Presa îl relatează în detaliu. - Ce este ?
- Nu e treaba noastră, Zoya. - E o dispută internă.
Acum câțiva ani, un director comercial al meu
a rugat un angajat să nu-și mai discute problemele conjugale la birou.
- Ăsta-i motiv de proces ? - Da, când "soția" e un bărbat.
Apoi a divorțat. Și noi am fost acuzați
că acordăm tratament preferențial angajaților heterosexuali,
într-un proces care are temeritatea să insinueze că NetCorp cultivă
un mediu de lucru antigay.
- Și așa este ? - Zoya, încetează !
Am cerut tuturor angajaților companiei
ca orice conversație privitoare la relațiile personale
să rămână în afara biroului.
Și dacă n-a fost discriminare, de ce a fost nevoie
de acțiunile unui coleg gay pentru aplicarea acestei politici ?
Chiar ești fată de avocat, nu ?
- Alo ? - Uite ce e...
- Nu mă pune în așteptare. - Eu nu sunt homofob.
Și nici compania mea nu e. Suntem unii dintre primii care au acordat
asigurări de sănătate pentru parteneri.
Și concedii de paternitate. Pe ei îi tratăm egal.
- Nu și dacă le spui "ei". - Dar cum ar trebui să le spun ?
- Te aștept afară. - Bine.
Ce am mai spus ?
Ai putea fi puțin mai sensibil.
Nu știi niciodată cum se identifică cineva care e la masă.
- Deci tu ești... - Nu sunt. Dar ce contează ?
- Nu Zoya e... prietena mea. - Zici că Akeno e ?
Alo ? Bună ! E bine ? Minunat.
Îmi pare rău, trebuie să plec. E foarte bine ? Grozav.
Dumnezeule...
- Ce-a fost asta ? - Tocmai...
L-am dat de gol pe prietenul meu în fața părinților. Nu pot să cred...
- Sunt un om îngrozitor ! - Stai... Aki e...
Suntem în 2021, Zoya. Nu e nevoie să se eticheteze.
Da, e homo, e bi. Nu știu. Nu s-a hotărât încă, bine ?
La naiba !
Știi ce ? E bine. Nu e vina mea.
El a vrut să vin în seara asta ! Eu n-am vrut.
Am vrut să rămân la spital. N-ar trebui...
Ești epuizată. Treci printr-o perioadă foarte grea.
- El o să înțeleagă. - Bine, deci...
Deci... Ce fac ? Cum ? Ce fac ?
- Trebuie să-i spui ce s-a întâmplat. - Nici nu mă gândesc ! Nu !
Și nici tu să nu îndrăznești, altfel jur pe Dumnezeu, Zoya,
că declanșez un incendiu și dau vina pe tine.
Alo ? Aici e dna Smith, din camera asistentelor.
- Ce se aude ? - E cineva acolo ? Alo ?
- Alo ? - Alo ?
- Dra Hope ?
- Da. Sunt... - Avem vești despre mama dv.
Bine.
O să iau metroul.
- La ora asta ? - Nu e nici măcar zece.
Zoya încă nu s-a întors.
Putem urca, să mai stăm de vorbă, poate ni se schimbă norocul la taxiuri.
Îți mulțumesc din nou că ai luat-o pe Zoya sub aripa ta.
Înseamnă enorm să poată avea încredere în cineva.
- Data viitoare gătesc eu ? - Data viitoare.
Bună seara ! Bushwick, colț cu Myrtle.
Reperat: îndrăgostit de profesoară sexy.
Se pare că Tati Z confundă ședința cu părinții cu ședințele amoroase.
Despre orice ar fi vorba, e genul meu de activitate extrașcolară.
- Bună ! Trebuie să plec. E mama. - E bine ?
Nu știu. Ei spun că da, dar nu știu.
Se poate să le fi spus ceva părinților tăi. Îmi pare rău.
Strada 69 cu York, vă rog. E o urgență.
E în ordine. Orice ar fi... o să fie bine.
Bine... Vino... Te iubesc.
Să mă suni când ajungi acolo, bine ?
E adesea greu să iei legătura cu el, dar...
- Obie ! - Vin imediat.
Da.
Ești supărat.
- De ce ai fost atât de dură cu el ? - Cu Roger ? A zis că e în ordine.
Normal că a zis că e în ordine.
- Și mama mea... - Mama ta... ce ?
Lasă.
Da, nu mă place. Înțeleg.
Ar trebui să te placă după cum te-ai purtat înăuntru ?
Cum m-am purtat ?!
Nu, sunt sigură că te consideră ca lumea.
Bine... Știu că n-ai vrut să vin în seara asta.
Dar știi ceva ? Îmi pare bine că am venit.
Fiindcă acum știu că nu mama ta e problema.
E felul în care te schimbi când ești în preajma ei.
Sigur că nu ea e problema. Cum nu e nici Simon. Și nici Gossip Girl.
Și nici alte lucruri pe care dai vina.
Problema sunt eu și faptul că nu pari să mă mai placi.
- Râde ciob de oală spartă. - Zoya, ce spui ?
Julien a zis să iau atitudine în seara asta,
să nu te las să te îndepărtezi, să lupt pentru ce vreau.
Dar cred că asta funcționează la tine și la mama ta numai dacă ești Julien.
- Văd cum ești în preajma ei ! - Te agăți de orice, nu-i așa ?
- Numai nu de... - Numai nu de ce ?
Otto...
Mașina.
Obie, spune-i că încă vorbim.
Trebuie să plec.
Ai plecat deja, nu-i așa ?
Mi-a făcut plăcere să te cunosc, draga mea.
Să nu pleci ! Te rog ! De cât timp așteptai acolo, perversule ?
Am știut că nu e o cină oarecare. În plus, weekendurile sunt tura mea.
Și la punctul 6 din "platforma" ta
scrie să postăm despre profesori, ca să evităm bănuielile.
Dar nu-ți prea convine când ești subiect, nu ?
Pantoful bârfei e în piciorul celeilalte fete,
iar metafora asta n-a mers deloc, așa că am să mă opresc.
M-am dus ca să am mai multe informații despre mama Zoyei și a lui Julien.
- Și le-am obținut ! - Grozav ! Dă-mi-le ! Le postez !
Nu pot ! O să știe că vin de la mine !
Deci ai obținut informații pe care nu le poți folosi ?
Le pot folosi la un moment dat foarte strategic.
Ți-ai pierdut toată obiectivitatea când ai intrat în apartamentul ăla.
Ar fi trebuit să refuzi cina !
Vrei să te joci de-a Dumnezeu ? Trebuie să fii deasupra tuturor.
Nu poți să expui adevărul când tu ești o parte din el.
Nu-i chiar atât de simplu.
După ce termini cu el și cu Zoya, va fi simplu din nou.
- Ce este ? - Sunt mândru de tine, atâta tot.
Ai zis că o să faci ceva grozav cu platforma ta și ai făcut.
E "garanția Calloway", nu-i așa ?
E Luna ? Încearcă să te convingă să nu iei Sephora ?
Nu. O aștept pe Zoya.
A zis că mă sună după cină să-mi spună cum a fost, dar e 23:00.
Și ce speri să auzi ? Că a mers bine sau că nu ?
Sigur că vreau să aud că a fost bine.
Mie poți să-mi spui dacă mai simți ceva pentru el.
Poate că mai simt, dar Obie e cu Zoya.
Nu și în clipa asta.
Ce e cu tine aici ?
Poți să nu te mai bagi în viața mea, te rog ?
Poftim ?! Cum mă bag în viața ta ?
O ambuschezi pe mama, îi spui Zoyei să se autoinvite la cina de familie
și o încurajezi să-i potopească pe toți cu personalitatea ei.
- Am încercat doar să fiu de ajutor. - De ce ?
De ce încerci să fii de ajutor ?
Cum adică, de ce ? E sora mea.
Asta e tot ?
Nu încerci să sabotezi, ca la ziua ei sau ca la prezentarea de modă ?
Nu încerc să sabotez nimic. Vreau să fiți fericiți.
Care dintre noi ?
Amândoi.
Eu nu sunt fericit.
Am fost.
Ar trebui să pleci.
Vrei să plec ?
Așa ești ori de câte ori e Helena în oraș.
Poate, într-o zi, o să-i poți arăta cine ești cu adevărat,
în loc să te răzbuni pe cei care te iubesc pentru faptul că nu poți.
Cei care mă iubesc...
Locuințele sunt un drept al omului !
Suntem la protestul de la Navy Yard, în Brooklyn !
E peste tot la știri. Are curaj să protesteze împotriva părinților.
- Crezi că e rău ? - Glumești ?
Dacă mama ta era aici, ne târa acolo imediat.
Așa că ce te oprește ?
Numai să-mi dai un semn de viață, din două în două ore.
Da.
Am văzut.
- Vorbește. - Se pare că prea mult.
- Cina ? - Nu cel mai bun moment al meu.
Dacă nu cumva îți plac luările de poziție ostentative și moralizatoare.
Sunt sigur că nu poate fi atât de rău.
Tată... de unde știi când să vorbești și când să-ți ții gura ?
Ca regulă, eu zic să vorbești de câte ori simți că e nevoie,
măcar ca să compensezi pentru sutele de ani în care n-am putut face asta.
Dar dacă rănești pe cineva cu vorbele tale,
trebuie să poți apoi trăi cu asta sau să înveți din asta.
Iar o scuză poate valora mult.
Locuințele sunt un drept al omului !
Dumnezeule ! M-a ascultat.
Ia poziție.
Trebuie să plec.
- Bine. Te rog să fii în siguranță ! - Da.
"Nu vă faceți griji" înseamnă la ei "Mama ta are septicemie."
Febra i-a scăzut și îi mai fac analize, așa că...
- Iisuse ! Vin imediat. - E în ordine. Sunt bine. Zău.
Părinții tăi ți-au spus ceva despre tine ?
În ce privință ?
Trebuie să închid. O să-ți spun ce mai e nou.
- E totul în ordine ? - Da.
- Kiki o să fie bine. Slavă Cerului ! - Și tu ?
Eu de ce n-aș fi bine ?
Dacă vrei să discuți vreodată... despre orice...
Nu e nevoie.
Tu și Max Wolfe păreți să petreceți o grămadă de timp împreună.
Da, mă ajută în chestia asta cu Audrey.
Am multe teme. Poți să tragi ușa după tine când pleci ?
A sunat tatăl tău. Vrea să te mai vadă o dată înainte să plece.
Vizitează noul complex împreună cu Helena.
- Aș putea veni cu tine. - Știu să ajung la Navy Yard, mamă.
Desigur.
Mamă ! Dumnezeule ! Au zis că ești...
- Audrey, îmi pare foarte rău. - E în ordine.
Ai grijă. Ți-ai tot pierdut și recăpătat cunoștința.
Îmi pare foarte rău. N-am vrut să-ți fac asta, draga mea.
Nu mi-ai făcut nimic, mamă. Mă bucur că ești bine.
Cred că ești tare supărată pe mine. Mi-au zis că ai fost aici tot timpul.
În locul ăsta deprimant, singură... Făcându-ți griji pentru mine.
I-am avut pe Aki și... pe Max.
Nu m-au lăsat singură nici măcar o clipă.
Asta e bine. Asta e foarte bine.
Îmi pare foarte rău că n-am vorbit cu tine.
Îmi pare rău că te-am ținut departe și am încercat să fac totul singură...
Aveai nevoie de ajutor.
Toți avem nevoie, uneori.
E în ordine să ceri ajutor.
Am nevoie de ajutorul tău.
- Vino... - Te iubesc atât de mult...
- Sunt atât de fericită că ești bine... - Și eu, la fel, pentru tine.
- Rafa nu mi-e doar profesor. - Da.
Da... mi-am dat seama de asta.
- Ai... - Nu, Max. Sigur că nu.
Asta e bine.
Mi-a zis că e îngrijorat în privința ta... la zece seara, și...
când am ajuns, nu voia să vorbească despre tine, așa că am înțeles.
- Și ai plecat ? - Am rămas să beau ceva și atât.
Și asta a fost tot ? Cu altcineva, de când...
Știi, Max, nu e treaba ta.
Este, când trebuie să aud cum tata plânge în fiecare noapte până adoarme.
Bine.
Și când văd cum Audrey trece prin încercarea asta,
fără să plece de la căpătâiul mamei sale...
Eu n-a trebuit să fac asta cu tine, dar tu ai făcut-o mereu pentru mine.
Și am s-o fac mereu.
Trebuie să faci asta cu tata.
- Dumnezeule, Maxie... - Rafa nu e un om bun.
Mi-am dat seama de asta. Ține-te departe de el.
- Sigur. - Eu așa am să fac.
Mă bucur foarte mult că te văd.
Locuințele sunt un drept al omului !
- Ce e un drept al omului ? - Locuințele sunt un drept al omului !
- Ce e un drept al omului ? - Obie !
Ești aici ! Glumești ? Tu nu vii niciodată la lucrurile astea !
E important pentru tine. Și am vrut să-mi cer scuze.
Știu că n-ar fi trebuit să-ți dau sfaturi...
Aveam nevoie să le aud.
Și, sincer, nu m-am mai simțit de mult atât de bine.
- Ai una din astea și pentru mine ? - Da. Poftim. Am câteva.
Locuințele sunt un drept al omului !
Z !
Z, așteaptă !
- Tată ! - Aici erai ?
Vino. Nu suntem în siguranță aici.
- L-ai văzut pe Otto ? - Cred că e acolo.
- Ce e un drept al omului ? - Locuințele sunt un drept al omului !
De ce m-ai rugat să vin ?
Fiindcă de aici mă duc direct la aeroport.
Domnule Menzies ! Câteva întrebări !
Domnule Menzies, Gigi Stone Woods, NBC News.
Ce spuneți despre știrea că s-a inițiat un proces federal susținând
că NetCorp Media arată părtinire împotriva membrilor săi LGBTQ ?
Gigi, cum am putea eu sau compania mea să fim acuzați de homofobie,
când propriul meu fiu, Aki, aici de față, pe care-l iubesc foarte mult,
este el însuși homosexual ?
Dacă mă scuzați...
Nu sunt gay ! Sunt bisexual. Tatăl meu e foarte complic...
- Stai ! Zoya ! - Ăsta a fost planul tău tot timpul ?
Să fii prietenă cu mine doar ca să te apropii iar de el ?
Sigur că nu. Ești sora mea.
Și tu ești Julien Calloway. Tu obții mereu ce vrei.
Așa că de ce faci toate astea ? De ce nu-l iei pur și simplu ?
Nu m-a vrut pe mine. Te-a vrut pe tine.
Ești încă îndrăgostită de el ?
- Asta nu e... - Îl mai iubești ?
Da. Tu îl iubești ?
Zoya !
Trebuie să plecăm de aici. Situația se înfierbântă prea mult.
- Nu plec nicăieri ! - Vin mulți polițiști.
Ai chemat poliția ?
Tu vezi ce fac oamenii ăștia ? O să spargă ușile.
Trebuie să-mi protejez proprietatea, Otto !
Asta sunt, proprietatea ta ?
Te-ai distrat, așa că vino și...
Otto !
Otto, nu !
În viața fiecărui copil vine un moment în care descoperă...
... oribilul adevăr care ți-a fost ascuns tot timpul.
- Că părinții tăi sunt oameni. - Fără paturi, nu e pace !
La fel ca tine.
Fără paturi, nu e pace !
Ei fac greșeli... și apoi le repetă.
Marjorie, acum nu e un moment foarte bun.
Ți-am trimis contractul pe e-mail azi-dimineață.
Ești la un protest acum ? Am văzut pe Instagram.
Da, sunt. De ce ?
Dacă vrei să lucrezi cu noi, ar trebui să pleci de acolo.
Ai zis că vreți punctul meu de vedere. Ceea ce reprezint.
Asta vrem. Încurajăm perspectiva.
Dar un protest e mai complicat. Dacă devine violent,
n-am vrea să îndepărtăm un segment important...
- Politica mea mă reprezintă. - Și asta e minunat.
Împărtășește-o prin platforma ta, nu prin protest.
La revedere, Marjorie.
Chiar te-ai schimbat.
Am crescut. Și de-asta știu ce lucruri sunt cu adevărat importante.
Kate: "M-am gândit mult la asta."
"Ar trebui ca relația noastră să rămână strict profesională."
- Faci ceea ce trebuie. - Știu. Dar îmi doresc să nu fie așa.
Acționează în propriul interes și se mint ca să se simtă mai bine.
Înșală, manipulează, se eschivează și evită.
Dar, cel mai important... Nu învață.
- Bună ! - Salut !
- Ce se petrece aici ? - Mă bucur că ai putut veni.
Ce-i asta ?
Le mulțumesc celor doi bărbați ai mei.
Nu știu ce m-aș fi făcut fără voi doi săptămâna asta.
În care ați trecut și voi prin ale voastre.
- Nu trebuia să faci toate astea. - Stai jos. E rândul meu să strălucesc.
Terapia te poate ajuta să-ți identifici problemele,
dar, odată create, ele nu mai dispar.
Ceea ce se poate schimba e doar felul în care reacționezi la ele.
Și acesta e unul dintre cele mai grele lucruri.
Stai... E Wendy.
- Da ? - Ai văzut ?
- Ce să văd ? - Ce ne-a trimis Max Wolfe.
- Sfinte Sisoe ! - Ăsta e...
E mai bine decât abonamentul meu la OnlyFans.
Ar putea fi concediat ! Poate, chiar arestat !
- De ce a trimis Max asta ? - Stai ! Ce s-a întâmplat ?
Rafa ! I-am dat acces la cont. Cred că a șters asta.
Stai... Dacă Rafa a șters asta, știe că noi am văzut ?
Adevărul e că te simți mai bine când ești rău decât când faci bine.
A fost minunat. Mulțumesc.
Nu trebuie să pleci.
Nu-i așa, Ak ?
Nu vă vreți intimitatea voastră ?
Ce e intim față de tine ?
Pentru că, la un moment dat,
dacă toți ceilalți sunt umani, poți să fii și tu uman.
Aki, aici e tata.
Știu că ești supărat.
Dar înțelege că...
Eu te susțin. O să te susțin mereu.
Și am uitat să-ți spun un lucru.
O vreme cel puțin, ține-te departe de Julien.
Dacă mă suni înapoi, îți explic.
Dar nu vă faceți griji: o să plătiți pentru asta mai târziu.
XOXO, Gossip Girl.
Subtitrare: Retail