Trezirea, urmăritorilor ! Sunt Gossip Girl.
Ca de obicei, vă verific și vă țin pe ghimpi.
Cine erați înainte să mă cunoașteți ? Pariez că nu țineți minte.
Și așa și trebuie. Fiindcă nu existați fără mine.
Eu sunt oglinda voastră. Iar oglinda nu reflectă ceea ce nu vede.
Dar poate că e bine că păstrați distanța.
Simt că nu vă va plăcea ce vă voi arăta azi.
Sau veți continua să vedeți doar ceea ce vreți.
Oricât v-aș arăta adevărul despre voi, cedați în continuare minciunii.
Am mai pus cafea pentru fata care a pierdut noaptea.
- Aș întreba de ce, dar știu. - Măcar, cu Z, știu ce am făcut.
Dar nu pricep avertismentul tatălui lui Aki despre mine.
Am petrecut cu Miley ! L-am încurcat pe Jin cu J-Hope la premiile AMA.
N-am fost filmată la Château spunând "știți cine sunt ?"
- Mai bine bei ceai de mușețel. - Dacă nu e ceva specific ?
Dacă e un articol mare care spune că sunt groaznică ?
Imposibil, scumpa mea.
După ce i-am făcut surorii mele cu iubitul ei ?
V-ați despărțit. Ceea ce complică totul și mai tare.
Știi că n-a fost bine, dar asta nu te face rea.
Cunoscându-l pe Roger, va fi un articol conservator,
despre pericolul influencerilor asupra tinerilor.
Nu vreau să fiu noua Lea Michele sau Ellen,
atacată pentru ceva ce nu țin minte.
Ele n-au fost luate prin surprindere.
Noi știm cine suntem.
Știm deja tot ce se spune despre noi, fiindcă nu ne purtăm urât cu oamenii
și ne asumăm greșelile.
- Scuze dacă te-am ținut treaz. - Aranjam setul pentru concert.
- O poți face și în somn. - Firma face 20 de ani.
Mă bucur că m-au invitat. Mai ales că am plecat cu scandal.
N-o poți refuza pe Pink.
Am bilete pentru tine și gașcă. Și vine și Lola.
Logodnica ta ? Sper !
Trebuia să-ți fi spus, dar mi-am zis că e prea devreme.
Era și timpul ! Ești singur aproape de când trăiesc eu.
Până plec, trebuie să știu că nu vei mai fi.
- Tu ai fost prioritatea mea. - Știu.
Te iubesc pentru asta, dar și tu meriți fericire.
Te vei descurca. Nu-ți face griji.
Nici tu.
Ce zici de o veste bună ?
Un portal mi-a înghițit cunoscuții și ne-a lăsat singuri aici ?
Și mai bine. În loc să căutăm altă casă,
luna viitoare te vei trezi în Greenwich Village.
Sunt tânără, dar știu că nu ne permitem, nici după COVID.
Nu trebuie. Ne închiriază un prieten.
Două dormitoare. Dar baia e comună.
Un prieten ? Ce prieten știi tu cu apartament în...
Nu. Dă-l naibii.
- Nu vorbi așa. - Ba da. Nu e prietenul nostru.
Davis e generos. Fii mai deschisă.
Să ne deschidem mintea... la implicațiile psihologice
ale unei pomeni venite de la doi oameni care ne-au rănit.
Încearcă să ne ajute. Asta face o familie.
Familia nu te împiedică să-ți vezi soția pe moarte sau copilul nenăscut.
Nu te evacuează și nu-ți fură iubituI.
Dacă eu pot trece peste ceea ce mi-a făcut Davis...
N-ați vorbit 15 ani.
Îmi voi reevalua relația cu Julien la 30 de ani !
'Neața, soare...
Pentru cine e aia ? Te-ai împăcat cu Obie ?
Nu. Toți mă cred o pramatie, așa că încerc să împac lumea.
Cu slăbănoaga, înțeleg, dar cu ea ?
Julien, te-a delegitimat. Te-a sabotat deliberat.
Fiindcă am dezamăgit-o.
Nu poți dezamăgi asistenții. Sunt ultimii pe lanțul trofic.
Atunci, consideră-o o strategie. Dacă apare ceva negativ despre mine,
trebuie să arăt că sunt bună.
Iar soluția e să fiu eu persoana mai matură. Nu ?
- Nu ? - Bine. Doamne...
Nu, mersi. Am renunțat la somon. Luna spune că ai pregătit scuze.
Nu. O explicație pentru purtarea mea.
Nu suntem la terapie de cuplu. Ori îți pare rău
că i-ai cedat puterea lui "Buffalo Exchange",
ori iei înapoi ce ți se cuvine,
întorci cuțitul în rană și o termini de tot.
Îmi lipsești, fă.
- Asta-i tot ? - Da.
Mă mai gândesc.
- Ai aflat ceva ? - Nu.
Ai feed-ul mai curat decât Greta Thunberg.
Orice ar apărea e bârfă de vândut ziare.
Aki ar trebui să-și întrebe tatăl.
Mi-e jenă să-l rog. Sunt certați.
JC, va accepta. Numai să-l întrebi.
A doua oprire din turneul scuzelor.
Se pare că spectacolul a fost amânat...
Caută-mă pe Reddit.
Dacă promiți că-mi dezifectezi ochii după aia.
Te iubesc.
Bună, iubitule !
- Și eu ? - Ți-a ajuns.
De aia nu mi-ai răspuns în weekend ! Îți făcuseși plinul.
Nu vorbeam de tine, deși mi-aș fi dorit.
Școala nu e locul ideal pentru discuția asta.
Nu o vom continua. Sunt bine, "mes amis".
Mă bucur că eu am fost antibioticul care v-a însănătoșit relația.
Mersi. De mult n-am mai fost atât de calmă și de relaxată.
Așa e.
Dar acum, revin la seriozitate.
Și eu. Timpul petrecut singur mi-a permis să-mi conserv resursele,
pentru o întâlnire cu o balerină.
Vă fac un clip, pentru vremuri grele.
Nu-i nevoie. Suntem bine.
Acum, ar fi bine ca tu și Obie să vă împăcați.
Nu-ți face speranțe. Cred că nici el nu-și face.
Așa a fost tot timpul, Otto. Încă din copilărie,
ținea mai mult la lume decât la sine. Uneori, în detrimentul celorlalți.
"Detriment" e puțin spus, când vorbim despre revolta
instigată de fiul dv. la complexul Navy Yard.
Toți avem de învățat zilele astea.
Am vorbit după incident. Otto a înțeles
că trebuie să aștepți momentul potrivit ca să iei atitudine.
El avea probleme legitime cu proiectul nostru.
Doar că le-a exprimat într-o direcție greșită.
Otto, au fost acele probleme rezolvate ?
- Păi... - Da.
După ce ne-a spus
că am gonit fără să vrem un grup de oameni ai străzii,
am modificat proiectul și am găsit un adăpost mai bun.
Nu degeaba eu și tatăl lui i-am zis "conștiința familiei".
Îmi cer scuze personal orașului New York
pentru pagubele cauzate de acțiunile mele.
Nu așa am fost crescut.
Voi ține minte asta pe viitor.
Bine. Vom vedea ce se mai întâmpă.
Helena și Otto, vă mulțumim pentru interviu.
- Și noi. - Mulțumesc, Alysin.
Am terminat.
Coerent și umil...
Fă asta și diseară, la cina cu Roger și Aki.
- Apoi, uităm toată tărășenia. - Aki ? Mamă, suntem certați.
- Cere-i scuze înainte. - Pentru ce ?
N-am făcut nimic.
Oare de ce nu cred ? Am auzit de tine și de Zoya. E mai bine așa.
La 8:00 ? Poartă costumul Kiton de la Milano. Se asortează cu ochii.
Voiam să dorm, dar a apărut la 3:00.
Poftim ?
N-am putut dormi de nerăbdare. Azi e ziua cea mare !
- Am cadouri. - Tamagotchi sunt iar la modă ?
Dispozitive de siguranță. Când te loghezi pe Instagram,
îți trebuie codul. Se schimbă la cinci minute.
- Nu pot folosi autenticatorul ? - Nu ține totul în telefon.
- Ai scris postarea ? - Nu. Nu postez așa ceva.
Ești nebună ? Pontul ăla e o bombă.
Vom fi la fel ce celebri ca Ronan Farrow.
Fără operații estetice, deși mă gândesc să fac.
E vorba de perorația unei femei bete și triste.
N-avem confirmări din alte surse, n-avem hârtii...
- Poate fi doar... - Bârfă ? E numele nostru, scumpi.
Știi care nu e ? Defăimarea. O putem păți într-o mie de feluri.
Și închipuiți-vă cum ar afecta-o pe Julien !
Cum poate fi ceva atât de incendiar să ne servească misiunea ?
Adică misiunea de responsabilizare ?
Care e imposibilă, dacă nu publici asta.
- Chiar și dacă e adevărat... - Este.
E prea complicat și incendiar pentru o știre anonimă.
Să ne întrebăm complicii ?
Profii sunt un alibi, nu un consiliu director.
Știam că vei zice asta. Așa că le-am spus.
Poftim ?
A fost o idee proastă, dar nu i-am cooptat degeaba.
Poate că vor fi de acord cu tine. Iar Wendy...
și cu mine nu vom mai aduce vorba de asta.
Bine. O să îi ascult. Dar decizia rămâne a mea.
E pontul meu. Eu aleg ce facem cu el.
Voiam să întreb...
O iau razna, Ak. Mi se pare că toți știu că am făcut ceva groaznic.
- Și n-ai făcut ? - Ții cu Z ? Ce surpriză !
Nu țin cu nimeni. Dar situația putea fi evitată.
Așa e. Îmi pare rău.
Vrei să știi intențiile tatei ?
Când ești în vizor, simți asta. Nu dorm, nu mă pot concentra...
Dacă lămurești lucrurile cu Zoya, poate că uiți ce o fi zis tata.
Probabil că nimic.
Le place haosul. Nimic nu e real.
Dar tata e în oraș acum.
Mersi. Aș vrea să-ți întorc favorul.
Știi că Obie nu e un tip conflictual.
- Sunteți prieteni. Are nevoie de tine. - Poate că eu, nu.
Ai întârziat. Voi avea cu un orgasm mai puțin.
E abia 10:00. Intri la 2:00.
Sper că n-ai adus 12. Numărul par e pentru morți.
Bine.
Prea târziu. Mi-ai blestemat spectacolul.
Dacă îmi rup un picior, te omor.
Serios ? Ai nevoie de ajutor ?
Da.
- Poate că te-ai blestemat pe tine. - Poftim ?
Stai.
O fi de la Adderall. Lasă-mă să-l elimin.
Îți înțeleg ezitarea, Kate. În primul rând, suntem învățători.
Mă tem că acest tip de scandal poate dăuna psihicului copiilor.
- Deci, să mă retrag ? - Cum ? Nu de asta ai început ?
Pentru ca monștrii ăștia să primească ce merită ? De ce îi protejezi ?
Kate, o trimiți tuturor !
Înțeleg. Dacă lumea nu e de acord cu tine, nu mai vorbești.
Nu ești o activistă adevărată. Doar un alt politician.
De acord.
Cu ce, Scott ? Abia ai apărut.
Calmează-te ! Sau, în fine, ce oi avea voie să spun acum.
Noi ne temem că nu mai ești imparțială.
"Noi" ? V-ați întâlnit fără mine ?
- Wendy spune că... - Dar tu ?
Nu ! Dar te-ai apropiat de Zoya Lott. Acum, faci la fel și cu Julien.
Îmi pasă prin ce ar putea trece o tânără...
Aici e buba. Nu asocia emoții umane cu animale sălbatice.
Atunci, te omoară.
În loc să te gândești ce s-ar întâmpla dacă postezi,
gândește-te cum ar fi dacă n-o faci.
- Dacă e adevărat. - De ar zice-o, dacă nu ar fi ?
- De ce postăm doar ce vrei tu ? - Trebuie să-i atacăm cu orice ocazie.
- Altfel, vor crede că pot face orice. - De acord.
Știu că ai suflet bun, dar e momentul s-o spunem pe șleau.
- Situația te depășește. - Ce cauți aici ? Nici nu ești în...
- Eu zis că postăm. - Votăm ?
- Nu votăm. - Ba da, de acum. Cu ce începem ?
Cu postarea sau cu plecarea lui Kate ?
Începem cu prima, apoi reflectăm la a doua.
- E corect. - Democrația, în acțiune !
- Plec. - Da, te rog.
- Lasă-mă să... - Nu e nimic de spus.
- Trebuie să fie ceva. - Așa gândiți voi.
Credeți că puteți scăpa de probleme.
- Dar de asta nu scapi. - Cum adică ?
Apartamentul tatălui tău !
- Dacă nu pleci tu, plec eu. - Știu că am greșit.
Nu încerc să mă salvez, dar...
- Vreau să îndrept lucririle. - Nu, vrei să te iert.
În sensul ăsta, tu și Obie vă potriviți la fix.
Vreți să vă zică lumea că sunteți buni. Așa că îți dau o idee.
După ore, du-te acasă.
Pune-ți hainele "rupte", de 10 000 de dolari.
Stai pe salteaua scumpă în apartamentul de 15 milioane
și coștientizează că tu ești problema.
Ești distrusă, Julien. Ca tatăl tău și cei din jurul tău.
Ai dreptate.
Obie știa. Tu știi. Chiar și tatăl lui Aki știe.
Ghici ce altceva mai știm ! Meriți tot ceea ce te așteaptă.
- Îmi pare rău. - Nu-ți pare.
Aki, putem vorbi ?
- Poți vorbi fără mami ? - A trebuit să dau interviul ăla.
Și cu Julien "a trebuit" s-o faci ?
Credeam că ești supărat pe chestia gay.
- "Chestia gay" ? - Bi, scuze. Știi ce vreau să zic.
Nu. Și cred că nici tu nu știi.
Îți accept sexualitatea. Dar mă enervează că tu nu crezi asta.
- Adică trebuie să gândim la fel ? - Ce tot spui ?
E plăcut când toți văd lumea ca tine.
Lumea mea nu e ca a ta. Aș vrea să înțelegi asta.
Atunci, ai înțelege că poți răni oamenii.
Pe Zoya, pe mine, pe Julien. În lumea ta, poate că ai găsi scuze.
Dar, în a mea, nu mai suntem prieteni. Pentru că te vezi doar pe tine însuți.
'Neața, public ! Vă avertizez că urmează ceva urât.
Îmi place să mă distrez, dar nu e momentul pentru frivolități.
Deși încă nu există dovezi, nu pot ignora acest zvon.
- Jules. - Am văzut. Vino în față.
Jules ! Unde se duce ?
Se pare că tatăl unei eleve influente de la liceul Constance
e acuzat de fapte grave.
Deși îl consideram banal, se pare că ascunde niște secrete.
Nu ești atent.
Ai pe altcineva ? Să vină încoace.
Se spune că a dat de băut unei femei, ca să consimtă unui act
pe care nu îl intenționase. Fiindcă eu am lansat știrea,
nu pot da alte detalii, ca să nu-mi risc credibilitatea.
Știu doar că există o femeie a cărei poveste trebuie spusă.
Dacă alege să vorbească, trebuie să ascultăm.
Cred că despre asta vorbea tata.
Află ce știe. Acum.
Tată ? Tată !
- Tată ! - Mai sună-l.
Îi intră mesageria. E plină.
Ce e ?
Vă las singuri.
Ești bine ?
Nici nu-mi închipui prin ce treci.
Tată...
În locul tău, nici nu m-aș privi. N-aș sta cu mine în cameră.
Am vrut să-ți zic. Știam ce urmează. Dar n-am găsit momen...
Tată !
- E adevărat ? - Sigur că nu e.
Dar contează ? Eu și avocații voiam să prevenim asta,
dar blogul de la școala ta ne-a surprins.
N-am fost niciodată singur cu femeia care a povestit asta.
- Mie de ce nu mi-ai zis ? - Am simțit că...
Dacă vorbesc despre asta, îi confirm povestea.
- Dar o cunoști. - Da, e manager.
Am cunoscut-o acum 10 ani. Era asistenta lui Riley.
Ultima oară, am vorbit la renegocierea unui contract.
- Deci, se răzbună ? Pe tema banilor ? - Poate.
La dracu' ! Mă va distruge.
Nu o pot contrazice. Aș părea vinovat.
Și nici eu nu m-aș crede, după ce viață am trăit.
Dar nu contează. Contează că tu știi adevărul.
Îți jur
pe tot ceea ce iubesc, pe viața mea, pe tine,
că nu m-am culcat și nu am profitat de ea.
Dacă tu nu mă crezi, nimeni nu mă va crede.
Sigur că te cred ! Nu suport că ar sugera cineva asta.
Știu că nu ai putea face așa ceva. Știu sigur.
Să sperăm că se va rezolva de la sine și că ne vom liniști.
Deși ceea ce spune Lauren nu e adevărat...
E clar că suferă. Probabil, din cauza mea.
E în regulă, tată.
Sunt aici. Nu plec nicăieri.
E un monstru. Nu vreau să aud de el.
Înțeleg, dar nu știi nimic sigur.
Le cred pe femei. Mi-e groază că tu nu le crezi.
Sigur că le cred.
Dar toată viața m-am ghidat după prezumția de nevinovăție.
Nu există dovezi. E doar un pont anonim pe Instagram.
Deci ? Să îl judec după proces,
unde va scăpa fiindcă are bani, faimă și clauze de confidențialitate ?
Sistemul ăsta al tău nu e infailibil.
Dar știi ce e mai rău ? Să crezi că bârfele sunt adevărate.
- Dacă cineva vrea să-l compromită ? - "Să-l compromită ?"
Știi câte cazuri de abuz raportate se dovedesc false ?
Între 1 și 6 procente. Am căutat ! De ce îl aperi ?
- Te temi că pierzi cazarea gratuită ? - Normal că nu !
Atunci, nu călcăm în casa aia. Poate că acolo s-a întâmplat.
Devii absurdă.
- Dacă zbonul ar fi despre mine ? - Imposibil.
Și dacă ar fi ? Mi-ai da șansa să mă apăr ?
- Nu ai face așa ceva. - Julien n-ar crede același lucru ?
Sun-o. Zi-i că ești alături de ea. Ascult-o.
- Dar, tată... - Acum.
- Deci ? - Nu mi-am luat ochii de la tine.
Minți. Ai stat cu nasul în telefon.
Recunosc că n-am fost prea atent.
Pleci ?
Am auzit știrea după ce am luat niște stimulente...
Și eu, care credeam că solo-ul meu din "La Bayadere" a fost... tare !
Ne întoarcem în cabină ?
Nu e nevoie.
- Ce face ? - N-ar trebui să fii aici.
- Și așa suferă. - Mă gândeam că...
Că o va ajuta să-l vadă pe bărbatul care i-a distrus
una dintre puținele relații de familie ?
Audrey, nu e drept. Știi asta.
- Și nu e vorba de tine ? - Niciodată.
Dacă mint pentru ea, nu e bine. Dacă o susțin, iar nu e bine.
Ce trebuie să mai fac ?
Tot timpul faci "ce trebuie".
Ca amică, îți spun să încerci să mai faci și ce-ți dorești.
De crezi că sunt aici Audrey ?
Ca să te simți mai bine cu tine însuți.
Pa !
O femeie pe nume Lauren Thompson a declarat
că contul de Instagram "Gossip Girl" a deconspirat-o,
înainte ca avocații să îi facă publice acuzațiile.
Ea pretinde că, în octombrie 2011, în timp ce lucra cu Calloway,
acesta a îmbătat-o ca să o facă să întrețină relații sexuale,
la care altfel nu ar fi consimțit.
Ascultați-mă. Făceam asta cu mama,
când lansa o colecție și apăreau comentariile.
O zi fără telefon, televizor sau internet.
Dezacvitați-vă toate notificările. Pentru că...
J. C., crezi că vrei să știi ce au de spus oamenii,
dar, de fapt, nu vrei.
- Ai vești de la Aki ? - S-a dus la biroul tatălui său.
Va afla tot ce trebuie să știi.
Toți cred că sunt paranoic.
Că mi-e groază să nu pierd puterea.
Uneori...
Mă întreb dacă au dreptate.
Apoi, fiul meu face public un mesaj privat, într-o cameră plină de străini.
Îmi protejam prietena.
Eu te protejez pe tine. Asta fac tot timpul, Aki !
Nu știam că te refereai la ceva atât de grav.
Fiindcă n-ai încredere în mine.
Iar acum nici eu nu mai am încredere în tine.
- Avem de lucrat la asta. - Avem de lucrat la multe.
Te referi la conferința de presă despre preferința ta sexuală ?
Nu e o "preferință" !
Țin mult la relația noastră, Aki.
Și Julien ține la relația cu tatăl ei.
Spune-mi ce știi, ca să o ajut. Nu știe ce să mai creadă.
Am avut oameni care au cercetat luni de zile povestea.
- Au crezut că poate fi adevărată. - "Au crezut" ?
Descrierea femeii despre seara cu Davis n-a putut fi verificată.
Am decis să n-o publicăm.
Eu nu am crezut nimic.
Asta-i tot ?
Nimeni nu a confirmat că femeia a fost cu tatăl tău.
Cineva vrea să-ți denigreze tatăl.
- Ești bine ? - Da. Mersi, Ak.
- Îți ador iubitul. - Hai încoa'.
Știu. Și eu îl iubesc.
Mersi. Nu știu ce m-aș fi făcut fără tine.
Ai fi comandat mâncare pe numele portarului ?
- Era secret ! - Știu. N-am spus nimănui.
Prietenul la nevoie se cunoaște.
Deci vii cu mine diseară ?
Tatăl tău mai merge ?
Dacă nu, îl vor crede că e adevărat.
- Și că și eu cred asta. - Bine.
Vin.
Plec. Las mobilul deschis, dacă vrei să dai de mine.
Pa !
- Bună ! - Încă sunt furioasă.
Dar, fiindcă sunt mai mare, voiam să văd dacă ești bine.
Super. Tata n-a făcut nimic. Am vorbi cu Aki.
Tatăl lui a zis că NetCorp nu confirmă povestea.
E nasol, nu ?
Dar invidioșii inventează orice ca să îți distrugă succesul.
- Nu pot să cred. - Eu pot. Se întâmplă tot timpul.
Doar că nu crezi că o poți păți tu.
Nu pot să cred că îl lași să scape.
E tata. Îl știu mai bine decât oricine.
Și minciunile lui ? Al doilea apartament,
iubita secretă, fazele din spital, de la nașterea mea ?
Ca "viața ta perfectă din Buffalo, cu bunii tăi prieteni" ?
Ce previzibilă ești ! Eviți subiectul, în loc să înfrunți realitatea.
Așa tată, așa fiică...
- Cică erai persoana mai matură. - Prefer să fiu persoana mai bună.
Am încercat. Dar nu ne mutăm sub nicio for...
Dră Keller ! Ce faceți aici ?
Tatăl tău s-a gândit că ai dori să vorbești cu altcineva. Ai timp ?
Putem pleca de aici ?
Julien neagă totul. Își crede tatăl. Eu n-am avut niciodată încredere în el.
Cu cât aflu mai multe, cu atât sunt mai convinsă.
Sincer, credeți că exagerez ?
Nu judec reacțiile altora.
Dacă așa simți, așa simți. E complicat.
De ce alții ignoră subiectul ? Ați intrat pe net ?
Lumea respinge acuzațiile. Abia au trecut câteva ore !
Reacția asta face alte victime să se teamă că nu vor fi crezute.
Tăcerea încurajează abuzurile !
- De ce e ești sigură că e vinovat ? - Vorbim de Gossip Girl.
Urăsc s-o recunosc, dar s-a înșelat vreodată ?
Ați auzit ce i-a făcut tatei când m-am născut.
Știați că mai are un apartment ?
Așa a aflat Julien că are pe cineva. Ani de zile l-a ținut secret !
Ce faci ?
Gossip Girl ar putea dori să afle asta.
Ca profesoară și ca prietenă,
cred că ar trebui să renunți. Pentru binele tău.
Dacă mai apare ceva, vom afla.
N-am obligația morală să spun cuiva ?
- E sora ta ! - El nu e tatăl meu.
- Ce caut aici ? - Am o criză.
- Toți avem. Acuzația e ridicolă. - Ce ?
Nu, nu e e vorba de Julien. Deși e groaznică,
acuzația s-a dovedit falsă. Asta e adevărat. N-am putut s-o fac.
Să faci ce ?
De asta am bătut orașul ? Ia o pastilă sau închide ochii.
Am făcut-o. N-a mers !
Am tot continuat și nu s-a întâmplat nimic.
Mie, cel puțin. Ea s-a simțit bine. Dar eu...
Era adormită complet. Ce se întâmplă cu mine ?
Zi-mi tu. Pare o problemă psihologică.
- Nu mă duc la terapie. - Probabil că de aia ai problema asta.
N-am destui bani să merg la psihiatru.
Mă știi vine. Fă-mi tu terapie.
Urăsc când e așa de ușor.
Sexul nu mai merge fiindcă nu mai vrei asta.
Ți-ai tot tras-o cu prietenii. Greșit !
Acum te aștepți să revii la aventuri cu slave psihopate ?
Ai pus emoție în sex. Dacă simți asta,
nimic altceva nu mai e la fel de plăcut.
- Nu mai pot face sex fără obligații ? - Ba da. Vei face.
Dar acum, mintea vrea să știe ce face corpul tău.
Scoate-o în oraș. Vezi dacă vă potriviți emoțional.
Dacă da, vei fi ca nou. Poate chiar mai bun.
- Bine. - Fă-o.
Grupul se întâlnește la Emerson, la 7:00. Vii ?
- De ce ? - Ca să sărbătorească !
N-ai văzut ? "GG" e pe val.
New York Times, CNN, chiar și NetCorp ne citează.
Ai văzut câți urmăritori avem ?
Să vezi când postezi pontul lui Zoya. L-ai văzut ?
Nu am verificat.
L-a trimis acum jumătate de oră. Davis are un apartament secret.
Mi-a spus... Nick m-a rugat să discut cu ea.
Tu i-ai zis să-l trimită ? Sau să nu o facă ?
Totul scapă de sub control ! Încerc să o protejez !
Nu mai poți. Ea l-a trimis. Trebuie să-l folosești.
Nu trebuie să fac nimic !
De ce GG nu ar publica ceva atât de important ?
Dacă n-o faci, Zoya se va întreba
de ce profa ei de engleză are aceleași opinii ca Gossip Girl.
Kate. Asta e o știre reală.
Nu e un articol de modă.
Dacă nu postezi, obstrucționezi justiția.
Fă ceea ce trebuie !
Urmăritori, a fost o zi de pomină. Dar nu s-a terminat.
Nu poți face focul cu un chibrit.
Îți trebuie mult combustibil.
De 10 ani, tatăl dedicat deține un apartament în West Village,
pe care l-a ținut secret de iubita sa fiică.
O investiție bună, sau un loc al ororilor ?
Contrar celor auzite, povestea nu s-a terminat !
Tată ?
- Tată ! - Nu e bine deloc.
- Serios, PJ ? - E timpul, D.
Nu o fac.
- Ce să faci ? - S-o denigreze pe Lauren.
- Îți vrea răul. De ce nu replici ? - Nu îmi stă în fire.
Ai vorbit cu Aki. A zis de ce NetCorp a renunțat la știre ?
Toată ziua am încerca să aflăm. Știu ceva ce noi nu știm.
Dacă de asta au renunțat, putem profita.
O să aflu
Dar, tată, îmbracă-te. Am învățat un lucru:
trebuie să faci față, indiferent prin ce treci.
Anulați-l pe Calloway ! Anulați-l pe Calloway !
- Nu e bine. - Deloc.
- Vă vine să credeți ? - E în regulă.
Am văzut mai mulți oameni într-un vestiar.
Gossip Girl n-a avut impactul sperat.
Să punem un "story", ca să-i arătăm că nu contează.
Da. Nu te uita la ei.
Suntem bine. Respirați adânc. Scumpo, zâmbește.
Să intrăm !
Julie ! Julie.
Cred că ești distrusă. Vino, fata mea !
Toată ziua m-am ținut tare,
dar mi-aș dori să merg acasă și să plâng sub pătură.
Știm amândouă că e vorba de invidie.
Eu primesc comentarii oricând postez o poză cu tatăl tău și cu mine.
Unele tipuri de femei nu îi suportă faima și frumusețea.
Știu că știi. Și tu ești frumoasă și celebră.
Unde ți-e inelul ?
Nu-ți face griji. Nu îl părăsesc.
Mie așa mi se pare.
Alaltăseară, când mi-a spus, a încercat să se despartă de mine.
N-a vrut să mă tragă în jos cu povestea asta.
A zis că n-o poate face cu conștiința împăcată
decât dacă revenim la logodnă. A vrut să știu
că nu se însoară cu mine pentru publicitate sau ca să se acopere.
Vrea să așteptăm până se termină totul.
N-am fost niciodată mai sigură de cineva în viața mea.
De aia nu merg în locuri cu public general.
Sper să se înece cu băutura.
Nu pot crede că m-ai adus aici. Ar trebui să fiu cu protestatarii.
Ai dezvăluit lucruri private. Îți vei cere scuze. Amândurora.
Bine.
Mama e din Minsk, capitala Bierolusiei.
Dar tata e rus. De fapt, din Crimeea, dar nu ți-ar spune asta.
Nu ți-ar spune nimic. Nu îi plac evreii.
Probabil nu i-ar plăcea nici că sunt gay.
Sora lui, mătușa mea,
e lesbiană și fotograf de război. El e mândru de ea.
- Doar cu evreii are probleme. - Bine.
Mă mir că m-ai invitat la cină. Și la concert.
Nu credeam că facem astfel de lucruri.
Poate că nu crezi, dar vreau să te cunosc mai bine.
Vrei să auzi povestea mea cea mai tristă?
- Sigur. - Sigur ?
Da, tocmai ce am zis.
E vorba de câinele meu, lipici și Ira Glass.
Super.
Dintotdeauna mi-a plăcut locul ăsta.
Aveau o tapițerie imensă, de Picasso.
A stat pe peretele ăla, aproape 60 de ani.
Mâncam des aici pe atunci
și mă minunam că măiestria ei a rămas neafectată de trecerea timpului.
Nu neafectată... Ne-provocată.
Apoi, într-o zi, cu alți proprietari...
A dispărut. Un Picasso, aruncat, ca un gunoi.
- Îmi trebuie mai multe informații. - Știi de ce îți povestesc asta ?
Când au venit să scape de el,
m-am întrebat dacă vreau să-l cumpăr. Știam cât țineam la el.
Dar eu am știut imediat că,
dacă acel Picasso era de vânzare, nu avea nicio valoare.
Dacă putea fi al oricui, nu făcea doi bani.
Ți-am dat informații informații. Iar tu ce ai făcut ?
I le-ai dat prietenei tale, ca să o alini.
- Merita să știe. - Tatăl ei are avocați.
Care mi-au tot pisat oamenii ca să le dezvăluie sursele.
Când renunți la informații,
le dai oamenilor de înțeles că ești de vânzare.
Tu ești de vânzare ?
Nu.
Îți lași prietenii să te folosească în propriul lor beneficiu.
Asta te face slab.
Îmi place că ești bun și generos. Nu mă deranjează că ești gay.
Dar, te rog, nu fi slab ! Asta e de neiertat.
Helena, Otto ! Mă bucur că ați venit.
- Dle Menzies. Mă bucur să vă văd. - Da.
Salut. Ce se întâmplă ?
Wendy ne-a zis că nu vrei să publici pontul lui Zoya. Așa e ?
Normal.
Și ? Ăsta e proiectul meu. Eu v-am invitat.
E proiectul tuturor.
Nu. Eu sunt cea care se gândește la el zi și noapte,
care obține ponturile și decide ce e zvon și ce e corect.
Fiindcă nu ne incluzi.
- Până ieri nu vă păsa. - Fiindcă n-aveai nimic bun până ieri.
Deci... Vreți să fiți mai implicați în proces. Da.
Putem să ne întâlnim, să discutăm ponturile, să facem planuri împreună...
Nu asta e problema.
Ți-ai uitat misiunea. Ții prea mult la copiii ăștia.
În loc să corectezi problema, faci parte din ea.
Sharon, unde e Jordan ? Când ajunge, el va...
- Nu e aici. Ți-am zis. - Vezi în culise.
- Du-te. - Tată.
Nu înțeleg de ce îi aperi pe oameni ăștia groaznici.
Oameni groaznici ? Tu ești groaznică !
Defăimezi un om, de supărare că iubitul tău încă ține la mine !
- N-are nicio legătură cu Obie. - Ba da.
Poate că am procedat greșit.
Nu trebuia să trimit pontul la Gossip Girl.
Dar, deși mi-ai făcut mult rău, ai avut dreptate.
Obie nu mă iubește. N-ar trebui să fim împreună.
Cine știe cât mi-ar fi luat ca să înțeleg asta ?
Aș fi putut face o greșeală pe care aș fi regretat-o toată viața.
Așa că, deși m-ai rănit profund,
mi-ai deschis ochii la timp. Asta încerc să fac pentru tine.
- Să plecăm. - Eu îl știu mai bine ca tine.
Cum de ești sigură că e un monstru ?
Ce ne-a făcut nouă, mamei, tatălui meu...
Ne-a ținut despărțite 15 ani. Asta nu trece.
S-a lăsat de băut, Z. Pe atunci, nu gândea limpede.
- De unde știi ? - Să luăm de băut.
- Începe concertul tatei. - Hai să-l vedem.
Toți albii ăștia au aceeași freză. Parcă suntem în Williamsburg.
Și n-au decât bere indiană ? Ți-am zis că nu găsim cocaină bună aici.
Zoya e aici ?
E drăguță. Aș dori să "o apropriez cultural".
Mă duc să fac pipi. Sau vrei să-l păstrez pentru mai încolo ?
Nu. Dar mersi.
Ai ratat telenovela. Te simți bine, din ce văd.
Ce să zic...
Mi-a povestit atâtea, că am îmbătrânit cu câțiva ani.
A trebuit s-o duc la toaletă ca să-i închid gura.
Dar n-a mers... Nici acum.
Te-ai gândit că problema nu e că nu vrei să i-o pui,
ci că, poate, nu mai vrei ?
Acum, e adevărat. Da.
Poate că te atrage altă persoană.
Sau... alte persoane ?
Otto, am auzit că ai ceva să-mi spui.
Trecem la treabă ?
Nu.
- Poftim ? - Am spus nu.
- Otto... - Mamă ?
Cere-i scuze lui Roger. De aceea ești aici.
Nu.
- Ai zis că te vei scuza. - Nu, nu am zis.
- Chiar faci asta ? - Cum se simți să spui "nu" ?
- Sincer, fantastic. - Cred că voi încerca și eu.
- Destul. - Nu !
Vă purtați copilărește. Îi datorezi scuze lui Roger.
- Pentru ce ? - Exact. Ce a făcut ?
A făcut o scenă, în public,
care l-a afectat negativ pe tatăl tău.
Nimic nu-l afectează negativ.
Ascultă.
Am făcut unele greșeli. Chiar recent.
Dar nu greșesc dacă îmi susțin convingerile.
Da, am greșit că mi-am înșelat iubita.
Am greșit că mi-am rănit prietenul cel mai bun.
Și că nu ți-am spus ce cred despre toată situația asta.
Ție îți place localul ăsta, Aki ?
- Nu. - Super. Nici mie.
Să plecăm și să luăm pizza.
- Stați jos în clipa asta. - Am obosit să fiu conștiința ta.
Dezvoltă-ți propria conștiință.
Nu ești slab dacă îți susții prietenii. Ci dacă n-o faci.
O să luăm un taxi către Obie. Plătești tu. Bine ?
- Îl păstrează el ? - Normal.
Z, trebuie să știi ceva.
Ai spus că Davis te-a ținut departe de sora ta.
Dar nu el a făcut-o, ci eu.
Când aveai cinci ani, mi-a scris.
Își cerea iertare pentru ce făcuse în ziua nașterii tale.
Îi părea rău pentru tot.
A zis că știe că nu-l voi ierta
și că nici el nu s-ar ierta pe sine dacă v-ar ține despărțite.
Și știi ce am făcut eu ?
Am aruncat scrisoarea.
Nu i-am răspuns.
A început să sune. N-am răspuns.
Dar el a insistat.
Eu sunt cel care nu s-a schimbat, Z. Nu el.
Îmi pare rău că afli abia acum.
Z. , să lăsăm un pic cearta. O pot lua o clipă ?
Unde mergem ?
- Ești în tabăra lor ? - Nu e vorba de tabere.
Mă sabotează fiindcă sunt singuri, patetici și...
Au dreptate. Ești prea implicată, Kate.
Nu-i adevărat.
Nici nu îți mai dai seama de asta.
Experimentul ăsta...
La început, am crezut că e nebunesc și că va dura o săptămână.
Hai, două. Până când vedeai cu nu poți schimba lucrurile.
Dar le-ai schimbat.
Rafa s-a înșelat. Copiii au devenit mai buni.
Mai politicoși, mai atenți, mai temători față de noi.
Dar, când începi să riști, să trunchiezi adevărul
și să încerci să rezolvi totul singură, distrugi integritatea ideii.
Te introduci în poveste, în loc să faci ce trebuie:
să observi, să relatezi și să lași restul în seama lor.
Ai dreptate.
De acum, voi publica totul și nu mă voi mai băga.
Nu e destul.
Preluăm noi de aici.
Consideră că iei o vacanță.
Kate, îmi trebuie tokenul tău.
Da, m-am simțit ciudat când mi-ai zis.
Mersi.
Nu știu de ce. Am început să mă întreb ce înseamnă totul.
Ne-am văzut de atâtea ori, am dormit în același pat...
Te-ai întrebat dacă te plac ?
Da. M-am întrebat. Știu că e o prostie.
Scuze.
E o prostie. Și, fără supărare, nu m-ai atras niciodată.
Nicio...
Mă simt rănit ! Nu e ciudat ?
- Mi-ai lipsit. - Și tu, mie.
- Doamne, părinții noștri ! - Ce față a făcut maică-ta !
Și taică-tău. Nu pot să cred că ți-a dat telefonul.
Încercam să nu tremur când îi citeam emailurile.
Le-aș fi trimis pe toate către Gossip Girl.
Ai găsit ce-i trebuia lui Jules ?
Nu știu. Am trimis tot ce conținea "Calloway" și "sursă".
Dar n-am citit.
Ar trebui și ai noștri să-și facă un "Gossip Girl".
Nu asta sunt ziarele tatei ?
Nu că ar conta, dar uită-te la Trump.
A scăpat de toate.
Mai puțin de impozite. Alea par să-l fi enervat.
E Audrey. Îi spun să vină la tine, bine ?
Da.
Dacă aș ști ce cauți, te-aș ajuta.
Nu știu dacă e aici, dacă voi afla ceva sau dacă sunt eu nebună.
Ce spuneau mailurile lui Roger ? Cele trimise de Aki.
Că Lauren, femeia care-l acuză pe tata, era cu prietenii la cină în acea seară.
Au lăsat-o acasă, singură.
Deci nu putea fi cu tatăl tău.
- Sau s-au văzut după aceea ? - I-au găsit și apelurile telefonice.
A sunat de mai multe ori la același număr.
Toate apelurile, sub un minut. Deci nu i s-a răspuns.
- Al cui era numărul ? - Al lui Riley. Fostul ei șef.
Acel Riley ?
Da. Tata producea pentru ea.
Și ? Și-a sunat șeful, atât.
Mai apăreau două apeluri nepreluate, către alt număr.
Către Blackberry-ul pe care îl folosea atunci.
Tot nu înțeleg.
Sper să mă înșel, dar cred că Riley era cu tata în acea seară.
Iar Lauren minte, nu știu de ce.
CĂUTARE MESAJE TEXT: RILEY
- Mă duc să iau o bere. - Lasă asta. Unde-s tranchilizantele ?
Sus, în baie la Helena.
- Bună. - Bună.
Doamne... Cum a fost cina ?
- Palpitantă. Cum a fost concertul ? - Julien a dispărut, așa că am plecat.
Nu știu unde e. Am sunat-o toată noaptea, dar nu răspunde.
Te simți bine ? Te-ai drogat ?
Nu. Eu...
Sunt fericit.
Max Wolfe e fericit, îmbrăcat ? Nu înțeleg !
A fost așa tare balerina ?
- Unde e Obie ? - Nu știu. Pe undeva pe aici.
"Sper că îți va folosi. Cineva trebuie să facă ceva."
ȘTERGERE PERMANENTĂ CHAT ? ȘTERGERE
INSTAGRAM GOSSIPGIRL
NICIO POSTARE NOUĂ
Jules ? Cum de mai ești trează ?
Nu vorbi. Când vorbești, mă derutezi.
Și, prima oară pe ziua de azi, simt că gândesc limpede.
8 noiembrie 2014, 8:54 am.
Riley îți dă mesaj, "Ce s-a întâmplat aseară ?"
Despre ce e vorba ?
La 8:55 am. îi răspunzi: "Cum adică ?"
Ea răspunde: "Nu-mi amintesc nimic."
Tu spui: "Serios ? Ne-am distrat." Ea răspunde:
"De ce nu îmi amintesc ?"
Nu e ceea ce crezi tu.
Știu că, din mesaje, ai putea înțelege ceva aiurea,
dar noi...
Am petrecut noaptea împreună. Atât.
A băut prea mult. O cunoști, știi cât bea.
- Dar nu tu ai băut. - Sigur că nu.
Nu ți se pare suspect ?
Riley nu mă acuză de nimic, ci managerul ei.
Totul e în capul tău.
- Mă manipulezi ? - Nu ! Eu...
Eu sunt tatăl tău.
Nu ți-aș putea face asta.
Poate că Lauren a vorbit, fiindcă Riley se teme s-o facă.
Uneori, când ții la cineva,
îi poți face rău, ca să vadă adevărul. Știu că eu am făcut-o.
N-am făcut nimic greșit. Jur.
Nu știam că era atât de beată. Am crezut...
Am crezut că mă place.
17 septembrie. Jade: "Putem vorbi ? Nu țin minte ce s-a întâmplat aseară."
11 august. Priya. "Am făcut sex ?"
24 iulie, Maddy: "Ce era în băutură ? Nu-mi amintesc nimic."
Nu, Jules. Hai să plecăm.
Te rog.
Sunt lângă tine. Nu plec nicăieri.
E în regulă.
Subtitrare: Retail