Din episoadele anterioare…
Aud ploaia apropiindu-se de la 60 km. Pod să aud toanele cuiva.
Mai sunt oameni ca tine.
Îi simt.
Îi vom găsi, Mohinder, pe toți. E destinul nostru.
Du-te acasă, Ando.
Am greșit că te-am luat cu mine.
Hiro, te rog!
M-a surprins că Linderman Group a investit în campania ta.
De ce? Linderman era prieten cu tata.
Dl Linderman primește ce dorește.
- L-ați găsit? - Pe haitian? Nu.
- De când o ascunde pe Claire? - De câteva luni.
Încă ceva. Când s-o așteptăm pe Claire?
O aduc acum. Vreau să te protejez.
Am încercat să fiu un tată cât mai bun.
- Ne luăm rămas-bun. - Nu trebuie să faci asta.
Nu trebuie să existe dubii în privința tatălui tău.
Întoarce-te, acoperă-ți urechile!
Tată!
- Te iubesc, tată! - Te iubesc, Claire!
Intră în profunzime. Să nu rămână nimic despre ea!
Cu un glonț pot deveni erou.
Arată-te!
Nu!
CAPITOLUL OPTSPREZECE „PARAZITUL”
Am crezut că ești tu.
Tu trebuia să fii. Nu poți face ceva?
E moartă.
Nu se poate!
E vina ta.
Tu i-ai făcut asta.
Stai pe loc!
Care e problema? Sunt cu grupul din Osaka.
Te-au semnalat. Ești un impostor.
- Ce? - Ai fost avertizat.
Alții n-au parte nici de asta.
E-n regulă. Acum sunt invitat de dl Linderman.
În cazul ăsta…
Nu mă poți opri.
Au încercat alții mai mari decât tine. O să găsesc o cale de intrare…
cumva.
A dispărut totul.
Așadar, nu-ți mai amintești nimic?
Încerc, ți-am zis.
Îmi amintesc că veneam cu soția de la spital.
Iar după asta e doar… gri. Nimic.
Faptul că Sprague și Parkman ți-au luat familia ostatică,
ți-au împușcat fiica, că un glonț a trecut prin tine…
Ai zice că așa ceva te-ar marca.
Fiica mea a dispărut.
În clipa asta nu-mi pasă dacă mă crezi
sau ce vrei să-mi faci. O vreau acasă, teafără.
- Poți să mă ucizi dacă vrei. O voi găsi… - Liniștește-te! Îți rupi suturile!
Partenerul tău ne-a părăsit
și a luat o bucată din memoria ta.
A făcut asta și cu soția, și cu fiul tău. Ei nu știu chiar nimic.
- Când plec după ei? - Regret.
Nu te pot lăsa.
- E fiica mea! - E o misiune.
Sau ai uitat cine ți-a dat-o,
a luat-o din coșul ei și ți-a pus-o în brațe ca s-o iei acasă?
Și asta după ce-ai zis „Nu, mulțumesc”.
Apreciez că te preocupă atât de mult,
dar… toleranța mea ia sfârșit acum.
- Vrei să nu fac nimic? - Vreau să faci ce îți cerem.
Ei… ce părere avem?
Spune adevărul. Nu știe nimic.
Îmi datorezi cinci dolari.
- Hai! - Stai! Aveam o înțelegere.
- Te ajut și îmi dai drumul. - Ușurel, Parkman.
- Ajungem și acolo. - Ce?
Hei!
N-ai spus nimic toată ziua.
Credeam că așa preferi.
Oricum nu-mi vei spune unde mergem.
Când voi ști unde mergem, îți voi spune.
Când mă pot întoarce la ai mei?
Să te mint și să-ți spun curând?
- Știi de cine fugim. - De cei pentru care tu și tata lucrați.
Dacă ajungi pe mâna lor, nici măcar tu nu-ți mai revii.
Super! Mersi, tată!
Nu înțelegi sacrificiul pe care l-a făcut
ca tu să poți trăi.
Trebuie să onorezi asta.
- Ne putem întoarce? - Nu. La noapte părăsim țara.
Dle Petrelli, bărbații aceștia vor să vă vadă.
- Sunt de la… - FBI.
Sunt agentul Quesada. El e agentul Alonzo.
Ne interesează contribuțiile ilegale la campanie,
posibil primite de la Linderman Group.
FBI se întreabă de ce Linderman Group, cu sediul în Las Vegas,
vrea să ajute candidatul pentru New York.
Tatăl meu a fost avocatul grupului înainte să moară.
E-n regulă, nu ascultă nimeni.
Ați acceptat să nu ne întâlnim.
- Și tu, că-l livrezi pe Linderman. - Eu v-am adus aici.
Aș aprecia puțină discreție, și nu vizite-surpriză la birou.
Nimeni nu mai știe că lucrezi cu noi.
Linderman vrea să te vadă diseară.
- Știi de ce? - Sunt condus cu patru puncte.
Îmi va spune cum să avansez
și ce vrea după ce câștig.
Da, așa credem și noi.
Vrem să-l înregistrezi.
Să port microfon?
Ești singurul care poate obține dovezi suficiente ca să-l închidem.
Avem nevoie de asta. Și tu ai nevoie. Altfel, va scăpa.
Te contactăm când aterizezi în Vegas.
De când lucrezi pentru FBI?
De la accidentul lui Heidi.
Îl vor închide pe Linderman pentru mult timp.
Credeam că pot fi erou, că voi salva lumea.
- În loc de asta, am ucis… - Ce e?
Nu e sângele tău, nu?
E al lui Simone.
Isaac a împușcat-o. A murit.
E moartă.
- Ai chemat poliția? - Nu.
Uite ce facem…
Voi da un telefon anonim.
Nu vei avea nicio legătură cu asta.
Dar am!
A murit din cauza mea.
Nu știu ce să fac.
Insist să nu faci nimic.
Înțelegi?
Nu e momentul să fii nobil.
Da? Rămâi cu mine.
Nu pot!
Toți cei din preajma mea sunt în pericol.
Suresh… Îl putem suna pe Suresh, da?
Te poate studia. Lucrează la un remediu.
E deja prea târziu.
- Trebuie să zburați la Vegas. - Șoferul să mă aștepte.
Peter!
Iată-te!
Lyle se uită dincolo, la televizor.
Eu o să alerg la sală, la bicicleta eliptică.
Îți spun, inundația de la subsol
s-a transformat într-o vacanță pentru noi.
Păcat că Claire ratează totul, cu tabăra aia de majorete.
Nu vreau să răspund.
Le-am zis să sune din oră în oră de la canisă.
- Mă urăsc. - Trebuie să plec într-o călătorie.
- Acum? - Păi nu?
Rămâi aici și ai grijă de Lyle. Mă întorc cât pot de repede.
- Dacă mă caută cineva… - Stai!
Nu poți pleca.
Ce faci? De ce șoptești?
Așa mi-ai zis tu ieri.
Parcă nu-ți aminteai nimic.
Mi-ai zis să mă prefac că mi-a fost ștearsă memoria.
M-ai dus în duș. Mi-ai spus totul.
- Ți-am spus? - Ce faci cu adevărat.
Pentru cine lucrezi și ce-a pățit Claire.
Știi unde e? Știi că nu pot să-mi amintesc.
Nu. Dar mi-ai spus că o protejezi.
Că o trimiți de aici ca să fie în siguranță
și, dacă pleci după ea, trebuie să-ți dau asta.
„Claire e cu prieteni. Nu pleca după ea.” E scrisul meu!
Bine. Nu trebuie să afle nimeni despre asta.
Nicio grijă. Știu s-o fac pe proasta.
- Nu te iubesc cât ar trebui. - Te descurci.
Puccini? Am crezut că ești genul John Denver.
E soția ta?
Te-a căutat amicul tău, pictorul din New York. Am vorbit eu cu el.
Se pare că s-a ales cu o iubită moartă. E simpatic.
Thompson să trimită pe altcineva. Vreau să fiu cu ai mei.
Nu e o rugăminte. E o sarcină.
Știi ce sunt sarcinile, da?
- Îmi iau lucrurile. - Da.
- Să ghicesc: o altă urgență. - O comandă greșită în Fresno.
Scuze că vă fur soțul, dnă Bennet.
E cel mai bun în situațiile dificile.
Îmi place părul dv.
Asta e lista?
Da. Ce-a mai rămas din ea. Cei mai mulți au dispărut sau au murit.
Vreau să-ți compar ADN-ul cu formula tatălui meu.
Și te ducem într-un loc sigur.
Dacă asta e formula, așa a făcut lista, așa m-a găsit.
Da. Și nu știu încă ce caută.
Gene specifice, codoni?
Sunt trei miliarde de perechi de bază în ADN-ul uman. E proverbialul ac.
ADN-ul meu a ajutat?
Nu.
Ai condus toată noaptea.
Fă o pauză.
Nu pot. Sunt în pericol. Trebuie avertizați.
- Dacă Sylar ajunge la ei primul… - Exact. Lasă-mă să te ajut.
Uite!
Tipul ăsta e în New York.
Isaac Mendez. Pot să-l sun.
Și tu destinde-te. Fă o pauză mică.
Ești foarte amabil. Mulțumesc, Zane.
Nu știi cât de singur mă simțeam. Cât de lipsit de importanță.
Mi-ai dat speranță.
Speranța e minunată. Ne trebuie cofeină.
Cu formula asta, dacă o deslușești, câți vei găsi?
Cine știe? Sute, mii, poate mai mulți.
E ocupat. Sun mai târziu.
Pentru prieteni noi.
- E bun. Ce e? - Chai.
E un amestec adus de tata din India.
Pe cine sunăm acum?
Pe nimeni.
Te am deja aici…
dle Sylar.
Hiro?
Dle Petrelli? Zbură…
- Nu aici. - Scuze.
- Zburătorul! - Da. Să ghicesc.
Vrei să furi sabia de la dl Linderman?
- Unde ți-e prietenul? - Ando?
L-am trimis în Japonia.
Devenise prea periculos pentru el.
Știu ce vrei să spui.
Nu-i poți proteja pe toți. Uneori e mai bine să acționezi singur.
- Cu cât ajuți mai mulți… - Cu atât suferă mai mulți.
- Da. - Te rog, trebuie să mă ajuți.
Nu pot să trec de paznicul uriaș.
Când te-am cunoscut, am crezut că ești dus.
Nu-i nimic. Eu am crezut că ești rău.
Dar acum știu.
Te prefaci că nu-ți pasă de nimeni, dar îți pasă prea mult.
E important să-ți recapeți puterile.
E important pentru toată lumea.
Urmează-mă!
- Știi cine sunt? - Dl Petrelli.
Prietenul meu îi duce ceva dlui Linderman, ceva ce așteaptă.
N-am știut…
Pari să știi ce se întâmplă când dl Linderman nu primește ce așteaptă.
Sau vrei să-ți fac un desen?
Îl poate duce la custode.
Îți convine așa?
Vivian Lewis?
Mă numesc Vivian și sunt din Canada? Faci mișto de mine?
Vreau să fii în siguranță, nu mulțumită.
Nu mi-a mai rămas nimic.
Tot ce sunt va dispărea când voi urca în avion.
Prietenii, familia, eu…
Te pot ajuta să uiți totul, dacă preferi așa.
Nu mai ai nimic aici. Nimeni nu e de încredere.
Nu. Nu-l mai poți vedea.
Știu că în Peter Petrelli pot avea încredere.
Mai mult decât în tine. Lui îi pasă de mine.
De ce nu mă pot ascunde cu el?
Nu poate fi responsabil pentru tine sau pentru el însuși.
Vino!
Biletul și actele.
Regret, doar pasagerii controlați au voie să treacă.
Isaac Mendez, NYPD. Avem niște întrebări.
Dle Mendez? Sunt detectivul Jeff Tracy, NYPD.
- O cunoașteți pe Simone Deveaux? - Ne-am…
Ne-am despărțit de curând.
Am primit un apel anonim că ar fi rănită.
Niște vecini au auzit o ceartă și, apoi, împușcături.
Putem arunca o privire?
Isaac.
Ce se petrece?
S-a întâmplat ceva?
Se pare că nu. Ne cerem scuze că v-am deranjat.
Simone, trăiești.
Norocul tău.
Vai…
Ești foarte utilă.
Candace e specială, ca tine.
- Iar Simone… - E în Europa… pe termen nedefinit.
Asta va ști tot restul lumii.
- Cineva o să curețe aici. - Cum să mă prefac că nu s-a întâmplat?
Trebuia să te gândești la asta înainte s-o împuști. De două ori.
Ce e, scumpule? Vrei să mă împuști din nou?
Ajunge!
Nu pot rămâne aici.
- Ia-mă cu tine! - Nu e sarcina mea.
Te rog!
- Nu știu ce să fac. - Ba știi.
Continuă să pictezi.
Condoleanțele mele.
Începem.
- De când ești așa de bună? - Sunt șomeră.
Ce crezi că fac când tu ești la școală?
- Uau! - Încă unul?
Nu pot. Întârzii la autobuz.
Întârzie!
Nu vei învăța la școală ceva ce nu știi deja.
Te iubesc!
Trebuie să recunoști, Niki. Sunt o versiune mai bună a ta.
Credeai că n-o să aflu?
Despre ce?
- De unde o ai? - Era pe perna mea.
N-am pus-o eu.
- Îmi umbli prin lucruri? - Nu da vina pe mine.
Ai zis fără secrete.
Acum aflu că mergi la Linderman. De ce?
- Ce te-au pus să faci? - Nimic.
Linderman a sunat și mi-a cerut să fiu dealer, atât.
Nu e vorba doar de împărțit cărți.
Ba da. Ai încredere în mine, puiule.
Te asigur, voi face doar ce vreau eu să fac.
E-n regulă?
Ai lăsat-o s-o vadă, nu?
Drăguț.
Nu-mi simt degetele.
De la curara. Induce paralizia creierului.
Nu-ți poți controla abilitățile.
- Nu sunt cine crezi tu. - Ești cel care mi-a ucis tatăl.
Mai vrei să cred că ești Zane Taylor?
Zane a fost ucis acum trei zile, ziua în care te-am întâlnit.
Te-ai crezut deștept când mi-ai dat ADN-ul lui.
Ești un parazit. L-ai ucis pe tata și te-ai hrănit din munca lui.
Să te aud! Cum te cheamă? Spune! Vreau să te aud!
Sylar!
Cu paraziții poți face un singur lucru. Îi ucizi, înainte să ucidă din nou.
- Ești la fel ca tatăl tău. Ucigaș! - Sunt om de știință.
Tatăl tău zicea asta, dar tot…
- Habar nu avea ce ești. - Știa.
N-a recunoscut,
dar am progresat mult împreună.
- De ce s-ar fi oprit? - Nu știi nimic despre el.
Știu totul.
Mi-a mărturisit lucruri pe care nu putea să ți le spună.
Despre sora ta, Shanti.
Credea că ești prea…
Care e cuvântul? Prea fragil ca să afli adevărul.
De-asta m-a plăcut.
Tu căutai aprobarea lui, dar eu îi ofeream stimulare.
A renunțat la tine, dar pe mine m-a adorat. Cine e adevăratul parazit?
Ai dreptate.
Tata nu voia răspunsuri.
Te-a numit Pacientul Zero.
Ești macheta cu care a creat formula.
Cheia să-i descopăr secretul.
Oricât mi-ar plăcea, ucigându-te nu obțin ce îmi trebuie.
Atunci, ce-ai de gând să faci?
Voi lua o mostră din lichidul spinal…
și va fi dureros.
Poate vei face un bine înainte să mori.
Au rămas puține manuscrise de la Marea Moartă.
Ar fi păcat să-l distrugi pe ăsta.
Atâtea lucruri…
Ai adus noua Mendez?
Aceasta e foarte specială.
Pânza e sfâșiată.
Și reparată cu scotch.
Da. Foarte specială.
Mai e ceva?
Am nevoie de bon de primire.
Te-am găsit.
Sunt 754 de membri în echipa de pază a hotelului,
toți instruiți să renunțe la tot ce fac
și să alerge aici dacă apăs pe acest buton.
[MODUL IZOLARE]
Paza, codul portocaliu activat.
Sabia pe care voiai s-o furi… Ai idee cui i-a aparținut?
Lui Takezo Kensei. A fost un erou.
Paza, domnule.
Voia să fure de la dl Linderman.
- Hiro. - Ando! Cum ai…
Știam că vei declanșa alarma.
Te-am urmărit.
Și ceilalți 753 de membri ai pazei?
Uriașul a zis că Linderman mă va chema într-o oră.
N-am chef să joc. Mă duc direct în cameră.
E greu să fii natural când vrei să prinzi un mahăr.
Poate va mai vrăji niște turiști japonezi.
Unde naiba e pizza aia?
Bună! Bună, agent Alonzo. Quesada.
Dl Linderman vă transmite salutări. Și o sugestie.
Nu mai supravegheați pe cineva din hotelul lui.
E de prost-gust.
Aruncați armele.
Jos.
E ușor să lucrezi cu profesioniști.
În sfârșit, am găsit.
Asta e. Patru gene simple sunt răspunsul.
Pot face o listă nouă. Îi pot găsi, salva…
Cum rămâne cu mine?
Eu nu merit să fiu salvat?
Nu sunt…
și eu o victimă? N-am cerut așa ceva.
Ce-ai vrea să fac?
Să găsești o cale…
pentru mântuirea mea.
Dă-mi lista aia nenorocită să-mi înfig dinții în ea!
Reprezint evoluția naturală a speciei.
Evoluția face parte din natură, iar natura ucide. Simplu, nu?
Ce-ai făcut tu nu e evoluție, e crimă.
Ce fac eu e răzbunare.
Acum îmi pot face datoria de fiu.
Nu te-am rugat pentru viața mea.
Mă refeream la viața ta.
Ești la fel ca tatăl tău.
Atât de hotărât că n-ai observat că am oprit perfuzia.
Stai liniștit!
Poate vei face un bine înainte să mori.
Începând cu lista.
M-am întors în cameră. Voi ieși peste o oră.
Chestia asta te poate ucide.
Bine, e-n regulă.
- Ușor. - Ascultă!
Nu știu cât avem până se întoarce ea.
- Cine? - Jessica.
Femeia trimisă să te ucidă.
N-ai ales un moment bun.
Linderman știe de microfon și FBI.
- Știi că agenții aud tot ce spunem. - Nu, nu aud. Sunt morți.
Linderman știe că l-ai trădat.
Ai venit să mă ucizi sau să mă avertizezi?
Ai încredere.
Te-ai întors repede. Vești bune.
Cei de la hotel ne lasă să-l ținem pe dl Muggles aici.
Ce veste bună!
Am înnebunit gândindu-mă că toți mă urmăresc,
așteptând să dau greș.
- Ai găsit-o? - Nu pot s-o caut.
Dacă știu unde e, pot afla și ei.
Mai rezistă un pic.
Amândoi trebuie să ne prefacem că nu știm ce s-a întâmplat
pentru Claire.
- Dar compania… - Trebuie oprită o dată pentru totdeauna.
Doar așa vom fi siguri că nu va păți nimic Claire.
Nu știam că putem vorbi așa.
Eram convins că vei fi furioasă că te-am mințit și înșelat.
Acum trebuie să avem grijă de Claire.
Vorbim mai târziu despre noi.
Sună de la canisă.
Alo!
Da, este.
Da. Va fi o problemă.
De ce să n-o facem acum?
Scuze!
Am luat-o!
Nu-ți face griji pentru mine.
Trebuie să pleci! Ai sabia. Te poți teleporta de aici!
Nu.
- Plecăm amândoi. - Amândoi?
Nu…
Arată ca…
Ce s-a întâmplat?
E viitorul.
Bomba.
N-am oprit-o.
Am dat greș.
Scuze, sper că am adresa corectă. Îl caut pe Peter Petrelli.
Ți-ai ales prost momentul. Peter nu e aici.
Dar poți să intri, Claire.
- Cine ești? - Sunt bunica ta.
Am încercat să te protejez, dar nu ne-ai ajutat deloc.
Ești foarte încăpățânată.
Ca tatăl tău.
A angajat-o să-i ucidă pe agenți și să te controleze.
Cine?
Să zicem că-i sunt datoare.
Îți va oferi un târg. Va trebui să-l accepți.
Să-mi petrec viața la dispoziția lui? Nu, mersi.
Atunci, fugi! Ia-ți familia și fugi. Ai zis că ai doi copii, nu? Doi băieți?
Nu pot face asta.
- Nu ai alte opțiuni. - Ba am.
Aș putea să-l omor.
- Lasă-mă inconștientă. - De ce?
Ca Jessica să știe că nu mai e în control.
- Cine e Jessica? - Vrei arma asta?
Fă-o!
Nu mergem sus.
Nu vă întâlniți cu dl Linderman în birou.
Dl Linderman?
Îți plac legumele, dle Petrelli?
Când am chef, mănânc zucchini, dar nu e o regulă.
Ai putea angaja un bucătar.
Da, îmi place să gătesc. E forma mea de meditație.
Ne dorim perfecțiunea în viață, dar rareori o găsim.
Pentru mine, asta e apropierea de perfecțiune.
Voilà!Plăcintă.
Hrănitoare, caldă, sănătoasă.
Asta dacă poți trăi fără sos alb.
Eu unul nu pot. Adică, ce rost are?
Oamenii pot dormi, pot juca jocuri de noroc
sau chiar pot face dragoste când sunt nefericiți.
Dar eu cred că majoritatea mănâncă atunci când sunt fericiți.
Îmi pace să văd oameni fericiți.
Ești fericit, Nathan?
Nu în mod special.
Am niște probleme care mă macină.
Vai de mine! Îmi pare rău să aud asta.
Vine o vreme când omul trebuie să se întrebe
dacă vrea o viață fericită sau o viață semnificativă.
Le-aș vrea pe ambele.
Nu se poate. Sunt două căi total diferite.
Ca să fie fericit cu adevărat, omul trebuie să trăiască cu totul în prezent.
Fără gânduri la ce a fost și fără gânduri la ce va fi.
Dar pentru o viață semnificativă,
omul e condamnat să se complacă în trecut și să fie obsedat de viitor.
Eu presupun că…
te-au preocupat foarte mult ultimele trei zile.
Nu poți mânca din plăcinta mea.
N-o să te învinuiesc. Mulți au încercat să mă ucidă.
Atunci, voi fi ultimul.
Desigur, poți să apeși pe trăgaci, Nathan.
Ne vei ucide pe amândoi. Vei fi omorât imediat.
Sau ți-aș putea oferi ceva.
Nu mă interesează nimic din ce ai tu.
Eu cred că te interesează.
Cred că trebuie să afli niște lucruri. Lucruri pe care eu le cunosc.
E prea târziu.
Că poți zbura, de exemplu?
Despre fratele tău, Peter…
și mica lui problemă?
Chiar și despre fiica ta.
Și despre toți ceilalți care sunt ca tine.
Îți pot oferi mai mult decât informații, Nathan.
Vei câștiga alegerile. Voi avea grijă eu.
Și, peste doi ani,
după o serie de evenimente neprevăzute, te vei afla la Casa Albă,
la o bătaie de inimă de președinție.
O viață semnificativă.
Gândește-te!
Tu alegi.
Suresh?
Sunt Peter Petrelli.
Mohinder?
Sylar.
Te țin minte.
Ești ca mine, nu-i așa?
Aș vrea să văd cum funcționează.
Nu!
VA URMA…
Subtitrarea: Andreea Petrescu