Din episoadele anterioare…
Eram 12. Acum…
suntem nouă.
Cine vrea să se răzbune?
Vreau un avocat.
Unde e?
Va fi bine.
Poți găsi pe oricine gândindu-te la el?
Doar pe unul nu pot. Când mă gândesc la el, mă vede.
Am pierdut tot.
Luați-mă cu voi! Am o mașină.
Voi lipsi doar un pic, iar tu vei sta la rude.
Ar putea să-ți placă.
- Sunt o ciudată. Mulțumit? - Claire, taci!
Ce ai pe gât?
Îmi amintesc doar un om ieșind din tufișuri și strigându-mă.
- Ce spui? Ce om? - Tipul cu ochelarii cu rame de baga.
Îți trimit poză.
E ultimul din serie. Opt din opt.
CASA BENNET COSTA VERDE, CALIFORNIA
Eu și dl Muggles ne-am plimbat două mile pe plajă.
Nu pare, dar câinele ăsta aleargă de rupe.
- Cu Claire ai mai vorbit? - Despre ce?
Despre cum se adaptează.
A cunoscut pe cineva? Un băiat?
Dacă se împrietenește cu cine nu trebuie va fi… problematic pentru noi.
- De ce crezi că e un băiat? - De ce crezi că nu e?
Am ceva pe față?
Claire, trebuie să discutăm despre băieți.
Nu prelegeri despre sex iar. A fost suficient prima dată.
Întrebam dacă te vezi cu cineva.
E interzis? Nu ajunge că n-am o viață socială?
Nimeni nu-ți interzice nimic.
Dar orice străin poate fi un pericol pentru familie.
Or fi pe lume și oameni care nu ne vor răul.
Spun doar că, dacă există un băiat, vreau să-l cunosc.
Ți-am putea spune dacă poți avea încredere în el.
Tată, calmează-te.
Nu e niciun băiat.
E în regulă.
Nu e vina mea. Mi se tot întâmplă.
- Îmi pare rău. - Aprinde lumina!
Draga mea!
E în regulă. Culcă-te la loc!
S-a terminat, da?
Bine.
- Vrei să bei ceva? - Apă.
Bine, apă.
E tot mai rău. De două ori pe noapte. Încerc să ascult, să intru în mintea ei.
- Și sunt mereu respins. - Ce putem face?
Tu ești omul de știință.
- Dar nu expert în coșmaruri. - Nici eu.
Mă duc după apă. Tu liniștește-o. O să…
Găsim noi o soluție. Nu?
Încearcă să dormi, iubito.
Când vor înceta?
Nu știu.
Hai, copii! Să mergem!
Monty! Simon!
- Tată! - Tată!
- Băieți!
- Ți-ai lăsat barbă. - Vă place?
Nu?
S-o rad?
Bunica voastră e în spital.
- E bine? - Da, va fi bine.
Când ajungeți acasă să-i spuneți lui mami s-o sune. Bine?
- Știu că vrea să vă audă. - Bine.
Îmi pare rău că am lipsit atât.
Dar mă voi întoarce. Promit. Și ce facem noi când promitem ceva?
- Ne ținem de cuvânt! - Exact.
- Te pot ajuta? - Sunt tatăl lor.
Știi că n-ai voie aici.
- Duceți-vă! - Nu, vreau să stau cu tine.
E în regulă. Duceți-vă!
Pe curând, da?
Du-te!
MAYA, ALEJANDRO ȘI DEREK UNDEVA ÎN MEXIC
- Ești din California? - California?
După numărul mașinii așa pare.
Nu, doar am luat mașina de acolo.
Sunt din Jersey.
E foarte aproape de New York.
Noi mergem la New York.
Vă pot duce destul de departe, dar la graniță
e posibil să ne caute.
Ce spune?
Zice că suntem în consemn la graniță.
Doamne!
Ce-a pățit?
Omul pare mort.
Ajutați-mă!
CAPITOLUL 4 „BUNĂTATEA STRĂINILOR”
Micah!
Trezirea, fraiere!
'Neața, băieți! Gata de școală?
Da, tanti.
Măsoară-ți vorbele, tinere. E musafir în casa noastră.
Mai vedem noi.
- Buni, am nevoie de 65 de dolari. - Ce chestie! Și eu la fel.
Bună dimineața tuturor!
- Vedeți ceva deosebit la mine azi? - Ești la fel de nașpa ca de obicei.
Pari sigură pe tine.
Asta-i bine.
Dar arăt a șefă? Micah?
Da, arăți a șefă.
- Și de ce arăt a șefă? - A murit vreun șef și-i iei locul?
Nu, fiindcă azi se dau rezultatele examenului
pentru postul de director regional.
- Examen la care am făcut perfect. - Bun.
Deci acum îmi poți da cei 56 de dolari.
Nu, și să nu-i mai ceri nici bunicii.
Să nu-i dai un cent, buni.
Vrea să se uite la wrestling.
Jumate din oamenii de aici trăiesc la mila guvernului,
și tu arunci banii ca să vezi bărbați în toată firea țopăind în chiloți.
Îi vezi și pe Bourbon Street.
Dar diseară e un meci tare. Nu-l pot rata.
Mai bine te uiți la ceva educativ. Ca asta.
Ăsta e un program bun.
Iată un superb trandafir din roșie.
Flori din roșii? Cine are timp de asta?
Din păcate eu am.
Și veți avea o rețetă…
Aduc de mâncare de la restaurant.
Iar.
Urați-mi baftă!
- Baftă! - Sau nu.
- La ce te uiți? - La nimic.
Cred că știu cum poți vedea meciul.
Eu am fost. L-am omorât pe Kaito Nakamura.
De ce?
Motivele le-ai spus tu deja.
- Sex? Bani? - Da.
Știi că am fost pe acoperiș. Ai amprentele mele.
Eu am făcut-o. I-am făcut vânt.
Când te-am reținut ai încercat să te sinucizi.
Rănile ți le-ai făcut singură.
Eram tulburată. Copleșită de fapta mea.
Așa că m-am… atacat.
I-ai declarația și renunță, Parkman.
Te rog, renunță!
Dnă Petrelli, de ce faci asta?
Acum am capul limpede. Înțeleg.
Pot scăpa doar mărturisind.
Bine.
Mă apuc de declarație.
Dacă mai sapă, vor afla de noi toți și de ce putem face.
Renunță!
Ce-i aia?
Un formular pentru majorete.
- Pentru mine? - Da.
Sunt flatată. Dar nu am timp de asta.
Dar ești eroina majoretelor.
Eroină? De ce?
Ai înfruntat-o pe Debbie în prima zi.
Majoretei îi trebuie mai întâi curaj.
Și tu ai cu nemiluita.
Uite ce e.
Mă gândesc și te anunț dacă mă răzgândesc.
Bun! Ia formularul oricum.
- Bună! - Bună!
Ieri a fost nemaipomenit.
Pot fi eu însumi cu cineva.
Nu-s sigură că e bine să ne mai vedem.
Părinții mei sunt exagerat de protectori.
E din cauză că am zburat?
- Te-ai speriat. Nu? - Nu!
- Chiar îmi placi. - E de la urma de pe gât?
N-am fost răpit de extratereștri. A fost tipul cu ochelari.
E tatăl meu.
E foarte strict cu mine și băieții.
- Vorbesc eu cu el. - Nu-i o idee bună.
Dar…
Pot zbura. Și tu te regenerezi.
Asta nu-ți spune nimic?
Te rog, și așa mi-e greu.
Bine. Mâine te voi lăsa în pace.
Dar azi vreau să ieșim împreună.
- West… - Diseară, oriunde vrei tu.
Dacă vrei să renunți apoi, bine.
Bine, doar o dată.
N-o să-ți pară rău.
Cum să interoghezi o suspectă în spital?
- Mărturia e obținută forțat. E bolnavă. - Forțată sau nu, ei o cred.
Eu știu că e nevinovată.
De unde?
Tot așa cum știu că poți zbura.
Îți pot citi mintea. La fel și mamei tale.
Dar nu-i pot spune colegului meu cum am aflat.
Acum îmi citești mintea?
Nu. Ba da, scuze.
Mama ta crede că protejează pe cineva închizând ancheta.
Dar n-o voi lăsa. Am acasă o fetiță
care se trezește noaptea din coșmaruri țipând,
și care-mi desenează simbolul ăsta.
Același de pe fotografiile astea.
- Știu simbolul. - Toate sunt legate.
Tot. Puterile noastre. Toate sunt legate.
- Știu și fotografia. - Bun, trebuie să mă ajuți.
Nu pot continua ancheta fără tine.
Bine, te ajut.
Am nevoie de cinci minute singur cu mama.
De ce mărturisești o crimă pe care n-ai comis-o?
Fiindcă ai dreptate, Nathan. Nu merit să fiu salvată.
Mamă, eram furios și beat. Nu vorbeam serios.
Ba da.
Mi-ai cerut cândva ajutorul. Acum lasă-mă să te ajut.
Dacă te-ai bărbierit nu te-ai lăsat de băut.
Trebuie să mergi la dezintoxicare.
Să-ți recuperezi familia. Să nu-ți lași copiii să te urască.
Poți face asta.
Știu că nu l-ai ucis pe Kaito Nakamura.
Am făcut atât rău în viață
încât nu mai contează ce crimă mărturisesc.
- Lasă-mă să te ajut. - Îți trebuie mântuire.
N-o vei obține ajutându-mă.
Vei fi ucis. Nu pot pierde încă un fiu.
Trebuie să facă asta. Regret.
E în regulă. Sunt pregătită.
Nu prea ai bagaje.
Am fost tâlhărit.
Am mers pe jos trei zile. Noroc cu voi!
Întreabă-l unde merge?
Unde mergi?
Acasă, la New York.
New York. Și noi tot acolo.
- Ai rude acolo? - Nu.
- Îl căutăm pe tipul ăsta. - Maya, nu.
Doctor Suresh.
ACTIVAREA EVOLUȚIEI
E o coincidență. Știu cartea, am citit-o.
- Serios? - De ce-i arăți cartea?
Nu-ți face griji, a citit-o și el.
De ce-l căutați pe Suresh?
Pentru… cum se spune?
- Răspunsuri. - La ce?
Îl știu pe Suresh.
- Suntem prieteni vechi. - Tu și Suresh?
Pentru că m-ați ajutat, vă voi duce la el.
Vă ajut să-l găsiți.
- Ce zice? - Îl știe pe autorul cărții.
Ne va duce la el. Incredibil c-am dat peste el.
Da, uimitor.
E un miracol, un semn de la Dumnezeu. Suntem pe calea cea bună.
Mulțumesc! Nici nu știu cum te cheamă.
Gabriel.
Gabriel Gray.
Gabriel.
Ca pe înger.
Da.
Exact ca pe înger.
Știi că n-avem voie să bem la muncă.
E doar o atitudine, Camille.
- Ce-i cu atitudinea? - Viața.
Azi e prima zi a restului vieții mele.
Sună a prăjitură cu răvaș.
Nu, sună a femeie cu viitor.
- Ai ceva să-mi spui? - Am dat testul.
Ești gravidă?
Nu! Cum naiba să rămân gravidă, mereu în uniforma asta?
Am dat testul pentru postul de director.
Ăla…
- Cum adică? - Nu contează.
Zic doar să nu-ți faci mari speranțe.
Șansele sunt de 1 la 50.
Dacă ajung directoare voi avea bani să mă întorc la școală, să iau diploma.
Mi-aș scoate familia de aici.
Nu-i corect. O singură furtună mi-a dat peste cap toată viața.
Cu mama, cu facultatea, cu visurile mele.
Îmi pare rău.
Dar așa vorbești de când eram la grădiniță.
Mereu faci planuri și degeaba.
Ce naiba?
Unde ai învățat să faci asta?
- Eu nu… - Monica, hai să vorbim un pic.
Bine…
Îmi pare rău, Monica. Nu ești potrivită să fii directoare.
Am picat la test?
- Nu, a fost binișor. - Atunci?
Motivată sunt. Muncesc mult.
- Și n-am lipsit o zi. - Nu asta e problema.
Ca directoare trebuie să fii disponibilă
să umbli prin tot statul.
Și nu prea merge, cu situația ta.
- Situația mea? - Familia ta.
- Fratele, bunica. - Tocmai. Eu le pun pâinea pe masă.
Am nevoie de bani. Și nu pot face hamburgeri toată viața.
Ești bună la slujba ta, Monica. Ce-i rău în asta?
Bucură-te că ai una. Nu-s mulți în orașul ăsta.
Pentru desert, mă gândeam
să mergem în locul ăla adorabil cu iaurt.
Nu pot. Mă duc la bibliotecă să fac un referat.
Bibliotecă? N-ai auzit de internet?
Referatul e despre biblioteci,
despre cum în era digitală devin tot mai depășite pentru generația asta.
- Vrei să te duc eu? - Poftim?
Ai uitat că ți-a fost furată mașina?
- Deci vrei? - Prefer să mă plimb.
Bine.
- Bună! - Bună!
Fotografia e pe aici, e de grup.
- Vreo 10-12 oameni. - Ce grup e ăsta?
O petrecere sau întrunire.
Sunt și părinții mei. Kaito Nakamura.
- Îl știai pe Nakamura? - Ai mei îl știau.
Mai venea pe la noi. Tata nu-l plăcea.
Ultima oară când l-am văzut, mama l-a îmbrățișat un pic prea mult.
- Și ceilalți din grup? - Era și Linderman.
Și Charles Deveaux.
Mulți sunt morți acum.
Băieții tăi?
Da.
- Nu-i vezi? - Nu…
Scuze, nu te cunosc așa de bine.
Fosta mea soție m-a înșelat.
Aș fi putut s-o iert, dar era însărcinată cu copilul lui.
De ce-mi spui toate astea?
Știu destule despre tine.
Corect e să știi și tu.
Dacă vrei să te descarci, e OK.
Acum șase luni eram un polițist însurat
așteptând un copil. Și apoi a venit asta.
A întors totul cu susul în jos.
Doar caut răspunsuri.
Poate asta ajută.
- E aceeași poză. - Jumătate sunt morți.
Parcă i-ar lua la rând.
Poate că ucigașul e printre ei.
Uite, el e tata, ea e mama. Charles Deveaux. Linderman.
Kaito Nakamura. Ăsta e Bob.
Nu-i știu numele de familie.
Iar pe ceilalți nu-i știu.
- Pe el îl știu. - De unde?
E tatăl meu.
Bună!
Să fac hamburgeri? E nebun?
Ce i-aș da una peste cap!
Bine că nu. Nu-ți permiți să pierzi slujba.
Nu știu cum, dar simt că trebuie să fiu cineva.
Simt că din mine vrea să iasă ceva.
Are vreun sens ce zic?
Ai pierdut enorm din cauza furtunii. Nu-ți revii așa ușor.
N-ar trebui să te grăbești atât.
- Poate mă pedepsește Dumnezeu. - De ce ar face asta?
Sunt egoistă.
În fiecare duminică mă rog la biserică să scap de aici.
Toți ceilalți se roagă pentru comunitate.
Să-și refacă viața, să le dea putere.
Eu nu. Mă rog să scap de aici.
E groaznic. Nu?
Monica, în situația asta mi se pare normal.
Normal.
Da, așa sunt eu.
Te puteam duce oriunde și tu ai vrut aici?
Ce să zic? Sunt mai zgârcită.
Îți place la înălțime?
Când trăiam în Texas aveam aproape
un turn de apă și mă cățăram pe el.
Ca să văd ce pot face.
Săreai de pe el?
Da.
M-am gândit mult la viața mea.
Cum s-a scurs așa repede.
Cum s-a scurs?
Nu-ți pot spune asta.
Am trăit lucruri groaznice acolo.
Nu cred că le-aș mai putea spune cuiva.
Suntem aici, împreună.
Deci pe undeva ai vrea să spui ceva.
Vreau să am încredere în tine.
Atunci, sari.
- Ce? - Încrederea începe cu un salt.
- Un clișeu, dar adevărat. - Nu, va fi dezgustător.
Mi se dislocă brațele
și uneori și picioarele.
Nu e frumos.
Claire, teama ta
că te va descoperi cineva,
că vei fi mereu o ciudată, o am și eu.
Mie îmi poți spune, dar nu te pot ajuta dacă n-ai încredere în mine.
Bine…
M-ai prins.
- Normal. - N-aș fi pățit nimic.
Știu că te poți vindeca, Claire.
Dar nu vreau să te văd rănită.
Nu lăsa garda jos!
Nu înțeleg. Nici măcar n-ai scule.
Așteaptă!
Aproape gata.
Știi că dacă nu merge vei fi mort. Da?
Ai reușit!
Bun, îți amân execuția.
- E canalul cu plată? - Da.
Cum l-ai accesat?
Micah e un soi de geniu și a aranjat cablul.
Așa e?
Da. Îmi pare rău.
Voiam doar să ajut.
Știu că ți-e greu să fii expediat la veri
după tot ce ai pățit.
Am promis să am grijă de tine.
Respectă regulile casei. Bine?
Știu.
V-am adus cina.
Puteți mânca la televizor.
- Ești bine? - Da.
Aș vrea să te pot ajuta cu visurile tale.
Ești un copil bun.
Spune-i lui Damon că masa e gata.
- Masa e gata. - Da, imediat.
Ia uite ce figură!
Excelent!
- Matt, ești acasă! - Da! Acasă.
Trebuie să vorbesc cu voi.
- Totul bine? - Da.
Trebuie să-mi găsesc tatăl.
- Nu știi unde e? - M-a părăsit la 13 ani.
Mi-a dat 120 de dolari și m-a mângâiat pe cap.
- Nu l-ai văzut de atunci? - Am încercat, dar așa-s infractorii.
Nu vor să fie găsiți.
E un om rău?
Tata a furat mulți bani de la mulți oameni.
Lucrez la un caz și am senzația
că el e băgat în ceva periculos,
trebuie să vorbesc cu el.
Ajută-mă să-l găsesc.
- Bine? - Bine.
Bine.
Ăsta e tatăl meu.
- Molly, ce e? - Molly, ce-ai pățit?
Ia-o de aici!
- Molly! - Molly, ce e?
Te rog, nu mă obliga să-l caut.
- Nu înțeleg. De ce? - E omul din visele mele.
Cel din coșmaruri.
Voi îndrepta tot, Pete.
Pleacă de aici!
Uite cât e ceasul, tata mă va omorî.
Ce minciună i-ai spus?
Nu cred c-ai spus că ieși la zburat cu un coleg de școală.
Am zis că merg la bibliotecă.
Au!
- Sunt sigur că nu suspectează ceva. - Nu mă pricep să mint.
Dacă ne vedem în continuare,
va trebui să găsești ceva bun.
Că sunt voluntară la cantina socială?
Minciunile credibile sunt cele care te pun într-o lumină rea.
Ce nu mai vrea tatăl tău să faci?
- Cred c-am găsit ceva. - Nu-mi spui noapte bună?
Mă omori.
CRIMĂ
Gabriel.
Uită-te aici!
Suntem în mașină cu niște ucigași.
- Ce? - Crimă. Uite aici!
Dar ei par…
Mergem cu ei de două zile.
Să scăpăm de ei!
Da…
O să-i distrag.
Și tu chemi poliția. Uite un telefon.
De ce stau atât?
Avem o problemă.
Trebuie să-mi spui adevărul.
Sigur că da.
- Ce e? - Asta. Voi sunteți?
Spune că nu.
Da, noi suntem, dar nu e vina noastră.
N-am făcut-o intenționat.
Spune-le-o polițiștilor. Derek îi cheamă acum.
Nu, te rog! Nu se poate!
- Ce? - Derek cheamă poliția.
Maya!
Ce-mi faci?
Calmează-te!
Aveți amândoi puteri.
Nu e vina noastră.
Nu știm ce ni se întâmplă.
- De asta îl căutați pe Suresh. - Da.
Crede-mă, înțeleg prin ce treceți.
Să fii urmărit pentru ce n-ai făcut voit.
Să fii vânat.
L-am ajutat pe Suresh cu mulți ca voi. Va ști ce să facă.
Dar poliția?
Nu ne vor prinde.
Cum a fost la bibliotecă?
Tată, pot explica.
Nu e nevoie.
- Ai fost cu un băiat. - Nu există niciun băiat.
Bine.
Aștept.
Vreau să fiu iar majoretă.
- Majoretă? - Sunt în echipă.
Ți-am falsificat semnătura pe formular. Am sărbătorit cu fetele.
Tu…
Întâi ți se fură mașina, acum… Ți-am spus că nu poți fi majoretă.
Ți-am spus clar.
Sunt fericită să fiu majoretă, bine?
Știu că te sperie, că poate fi periculos. Măcar atât lasă-mă să fac.
Eu am făcut tot ce mi-ai zis.
Am renunțat la prieteni și la viață.
Îmi trebuie măcar un lucru normal.
Nu știam că înseamnă așa de mult pentru tine.
Și pe mine mă surprinde.
Mă lași?
Facem o înțelegere.
Poți fi majoretă,
dar promiți să nu te vezi cu băieți, deocamdată.
Bine.
Bine…
Am dat de urma desenelor. Trebuie să mergem la Odesa.
- În Texas? - În Ucraina.
E departe. Ce-i spui familiei?
Găsesc eu ceva.
În sfârșit s-a calmat.
Îmi pare rău.
- Nu știai. - Nu.
Molly va trebui să-mi găsească tatăl.
Exclus.
Mulți din fotografie sunt morți.
Ăsta e mort, ăsta-i mort. Kaito Nakamura, ucis.
Angela Petrelli atacată. E tatăl meu. Poate e deja mort.
Poate e victimă. Poate e ucigașul. Trebuie să știu.
Ăsta e omul pentru care am lucrat.
- Îl cheamă Bob. Te duc la el. - Bine.
- După ce-mi găsesc tatăl. - N-o implica!
Vrei să-și înfrunte cel mai mare coșmar!
Poate are nevoie de asta.
Deci vrei doar s-o ajuți pe Molly?
Eu cred că vrei să te răzbuni pe tatăl tău.
Și tu te pricepi la tați.
Da.
O fac pentru tine, Matt. Îți voi găsi tatăl.
Mulțumesc.
Monica, nu mai vine nimeni. Închidem. Încuie tu poarta.
- Mă întorc. - Sigur.
Scuze, am închis.
Văd că închideți la 10:00. Mi-e foame.
Șeful m-a pus să închid.
Am zis că mi-e foame! În plus, dă-mi banii din casă!
- Bine! - Stai acolo!
- Ai văzut… - Unde ai învățat asta?
De la TV.
- Suntem cu tine. - Da, te vom proteja.
Văd un oraș.
Philadelphia. Bun.
- Un bloc. - Ce etaj?
- Nu vreau să intru. - Nu-ți poate face rău.
- Etajul trei. - Bun.
Și numărul apartamentului?
Știe că-s aici. Vine.
Molly, ce apartament? Repede!
- Nouă. - Bravo!
Bun, ieși imediat de acolo!
- Mă vede. Lasă-mă! - Ieși acum! Lasă-mă!
Molly!
Matt.
- Molly? - Molly!
- Respiră. - Ce s-a întâmplat?
- E în stare de șoc. - Ai reușit.
- Trezește-te! - Matt, nu.
Matt, ajută-mă!
Matt!
VA URMA…
Subtitrarea: Andrei Suba