Din episoadele anterioare…
A trebuit să fii detectiv, Matt.
- Acum, că știi, nu poți fi aici. - Nu!
M-a găsit o fată. A zis să merg la compania Pinehearst.
E posibil ca oamenii ăia să ne ajute.
Nu mai ai puteri, Peter. Acum sunt la mine.
Îmi pare rău, Peter. Trebuie să fac asta.
Dacă îl ajuți, dovedești tot ce am spus.
- Bate-l și hai să plecăm. - Eu nu plec, Peter. Tu pleci.
Nu te poți vindeca? Cum de n-ai murit?
Acum, că ne cred morți, putem fugi.
Nu. Ți-am spus că nu fug.
E o companie. Primatech. Ei știu cum să rezolve asta.
- Ei ne pot ajuta. - A mers. Crede că sunt de partea lui.
Bună, Angela. Tu poți vedea viitorul. Nu te pot lăsa.
E prea periculos.
- Tata e mort. - Nu. Trăiește.
Spune-mi unde e!
- Pinehearst. - Firma de biotehnologie?
De unde știi de ea?
Fac consultanță pentru ei de un an.
Pot deschide uși.
Nu am nevoie să mi le deschizi. Vreau să le sparg.
Sunt gata să încep călătoria.
Înțeleg că m-ai visat.
Când Luna trece printre Soare și Pământ,
inima devine cuprinsă de o fascinație ciudată.
Brusc, totul e posibil.
Puterea sa nu poate fi negată.
Frumusețea sa e fermecătoare. Atracția sa e biblică.
Sensul său, de neînțeles.
Și, pe cât de repede apare, dispare rapid.
Ne lasă să ne gândim la cât de neînsemnați suntem
în fața lui Dumnezeu.
Am înțeles că m-ai visat.
Nu pot permite astea. E prea periculos.
Hiro! Lasă-mi prietenul în pace!
Aveai o singură treabă. Acum trebuie să strâng eu după tine.
Am trimis un băiat să facă treabă de bărbat.
- Ce faci? - Teleportează-ne undeva!
Ando, tu ești?
- Sigur! Teleportează-ne! - Ce?
Hiro, la ce te gândești?
La gofre.
Gofre? Bine. Clipește!
A fost cât pe ce!
Cum am…
Aici fac gofrele mele preferate!
GOFRE CU PUI
- Hiro? - Ando, de ce ești așa de bătrân?
Și de ce sunt eu bătrân?
Câți ani crezi că ai?
Ce tot spui? Am zece ani.
Îmi e greu să cred că Peter a supraviețuit fără puterile lui.
La asta mă gândeam și eu.
Vino! Vreau să-ți arăt ceva.
CAPITOLUL NOUĂ „SOSEȘTE”
Unde mă duci?
E momentul să mă port ca un tată, Gabriel.
Foamea pe care o simți nu e pentru crime, e pentru putere.
Poți lua toate abilitățile fără să ucizi. Te învăț eu.
- Cum? - Accesându-ți empatia.
Partea aceea a inimii pe care știu că o ai. Ai avut mereu puterea asta.
Empatie… Ce te face să crezi că sunt capabil de așa ceva?
Pentru că știu că tu l-ai salvat pe Peter.
Tu…
- Trebuie să plecăm. - Știu.
- Dar tu nu vii cu mine. - Ce?
O să mă ascund.
Tu te duci acasă.
- Trebuie să te apăr. - Mă pot apăra singur.
Cum? Nu ai puteri. Tatăl tău vrea să te omoare.
Nu e lupta ta. Trebuie să rămâi…
Cum?
Nevinovată.
Ieșirea de incendiu!
- Claire! - Am un plan!
- N-o să-l găsiți! - Ce drăguț. Îl protejează.
Nu știi?
Sunt apărătorul anului.
Haide!
- Ți-am zis că am un plan. - Da…
Ce e? Vin! Haide!
Nu ne putem opri.
Ai avut noroc?
Ăsta nu e noroc.
- Ce s-a întâmplat? - Nu știu.
Cred că nu le poți da oamenilor abilități fără reacții adverse.
E un om, pentru Dumnezeu.
Văd că avem o fascinație comună.
Majoritatea puterilor documentate de mine au apărut în timpul eclipsei.
Probabil e o coincidență.
Credeam că am combinat descoperirile mele cu ale tale.
Teoretic, formula e bună.
Dar serul declanjează o mutație. Lipsește ceva.
- Ceva? - Un catalizator.
Ceva care permite proteinelor din ser să se lege de enzimele produse de ei.
- Va trebui să mai cauți. - Nu e așa de simplu.
Componenta cheie va fi ceva ce nu poate fi păstrat sau creat sintetic.
- Adică? - Ar trăi într-o gazdă umană.
Deci catalizatorul nu e ceva, ci e cineva?
- Kaito… - Poftim?
Fostul meu coleg, Kaito Nakamura. A ascuns-o.
Dar nu suficient de bine.
Te omor, nenorocitule! Mi-ai ucis tatăl!
- Da! - Cum ai putut să-mi faci asta?
N-o să te insult cerându-mi scuze.
Meriți mult mai mult, Elle. Meriți răzbunare.
Dă-mi tot ce poți!
Parcă spuneai că ne pot ajuta.
Da… Unde au dispărut?
E ca un oraș fantomă.
- Cine e? - Se numește Angela Petrelli.
Petrelli.
- Ce are? - Nu știu. Dnă Petrelli!
Ce e? Ce ai văzut?
- Trebuie s-o ajut! - Aduc o asistentă.
Nu te așteptam atât de curând.
Matt Parkman e la Primatech. O ajută pe soția ta.
Tu i-ai făcut asta?
Dna Petrelli va fi bine.
Putem să nu-l implicăm pe Matt?
Dacă ești nefericită, pot aranja să te întorci la viața de dinainte.
Spune-mi ce vrei să fac.
- Stai cu Parkman. - Și dacă o ajută pe soția ta?
O să aștept.
- Trebuie să ne despărțim. - Ce?
- Trebuie să mergi acasă. - Nu merg acasă, Peter!
Mai ai o șansă.
Am plecat ca să mă lupt cu ei și am făcut asta.
Mă pot proteja. Te pot proteja și pe tine.
Asta e problema.
- Despre ce e vorba? - Aleea aia…
- Acolo mă ucizi. - Ce?
În viitor, mă găsești și mă împuști.
De două ori. În piept.
- Ce tot spui? De ce să fac asta? - Te transformi în ucigașă.
Încerc să fac ca viitorul acela să nu devină realitate.
Nu știu dacă pot.
Tot ce se întâmplă…
Totul… Tot devii femeia asta care…
Ce? Care te ucide?
- Nu mai spune asta! - Claire! Du-te acasă!
Te rog!
Nu. N-o să se întâmple. Și e numai vina ta.
Nu trebuia să fi venit să mă salvezi. Nu trebuia să fii prietenul și eroul meu.
Acum nu te pot lăsa, pentru că îți sunt datoare.
Fugi!
Du-te!
Va trebui să treceți de mine.
Nu te poți opune, Claire.
De unde știți cum mă numesc?
- N-am venit după Peter. - Am venit după tine.
Nu! Lăsați-mă!
Nu!
Nu! Dați-mi drumul!
Lasă prostiile și fii atent!
Soarta lumii depinde de asta.
Bine. Dacă am 28 de ani, nu mai trebuie să merg la școală, nu?
Așa este.
Cel mai important este că ai o abilitate uimitoare.
Ca un supererou.
Supererou?
Pot zbura? Ridic mașini?
Tu ești stăpânul liniei spațio-temporale.
Poți opri timpul, te poți teleporta.
Poți călători în timp.
- Haide! Ca înStar Trek? - Cam așa ceva, da.
Închizi ochii, te concentrezi și se întâmplă. Uite așa!
Ce tâmpenie!
Încearcă!
Concentrează-te! Fă așa cu obrajii!
- Aproape am reușit! E uimitor! - Bine. Încă o dată!
Am reușit!
Ai reușit!
Avem multă treabă.
N-am găsit-o. Nu e nimeni aici.
Trebuie să intru în mintea ei. Să încerc să o eliberez.
E sigur? Ai putea păți ceva?
Nu știu. Am mai făcut-o o singură dată.
- Cu tata. - Și cum a mers?
Ce vrei să fac?
Stai aici și păzește-mă. Bine?
S-ar putea să dispar o vreme. Acolo.
Dar mă voi întoarce.
Mă ajută să știu că ești aici.
Matt?
Mă auzi?
Ucigașule!
N-am vrut să-l ucid.
N-am vrut să ucid pe nimeni. Știi asta.
Mi-ai salvat viața. Mai știi?
Știi ce durere simt.
Dorința… Dar n-o las să mă controleze.
N-o mai las.
Te ucid! Jur!
Jur că te ucid!
Înțeleg.
Dă totul afară!
Furia…
Trădarea…
Răzbună-te pe mine. Pot rezista.
Hai!
Ucide-mă!
Te rog!
Era un sătuc. În munții Berkshire.
Tata ne ducea acolo la pescuit, când eram mici.
- Se numea Pinehearst. - Sigur vrei să faci asta?
Dacă trăiește, poate că nu te-a contactat pentru un motiv bun.
Vreau să aflu adevărul.
Tot ce am făcut în viață a fost pentru el.
Am făcut Dreptul ca să fiu ca el. M-am însurat cu aleasa lui.
Am candidat pentru că el nu putea.
Dacă trăiește, trebuie să-l vă.
Doamne
Și eu mă bucur să te văd! Îmbrățișează-ți tatăl!
Tu trebuie să fii dra Strauss.
Trebuie…
Ai idee ce ai făcut familiei ăsteia?
- Ce mi-ai făcut mie? - Văd totul clar acum.
Trebuia să-ți fi spus mai devreme despre rolul tău.
Rolul meu?
Ne scuzi puțin? Trebuie să vorbim între patru ochi.
Sigur că da.
Uită-te la ultimele două săptămâni din viața ta
și vei vedea rolul tău.
Asasinatul, Linderman, locul din Senat…
Totul îți era destinat.
Ai făcut totul.
Te-ai născut cu un talent, Nathan. Talentul de a conduce o națiune.
Linderman vorbea la fel. Nu mă mai las păcălit.
Data trecută a fost distrus New Yorkul.
- De data asta e toată lumea. - Uită-te în jur. Se întâmplă deja.
Eu am formula cu care să opresc totul.
Ești nebun.
Nu mă tem să recunosc că ai fost mereu fiul meu preferat.
Cel care semăna cu mine. Cel puternic.
Putem salva lumea împreună.
Poate fi moștenirea noastră, Nathan. Pentru numele Petrelli.
Îți ofer această șansă. Sunt tatăl tău.
Ucide-mă! Ia-mi puterea. Asta vrei.
Ucide-mă și scapă-mă de durere.
Vreau să te scap, Elle.
Dar n-o să te omor.
- Te rog, fă-o! - Îmi pare rău.
Vreau să fiu un om bun.
Ești un monstru. Ca mine.
Nu. Tatăl tău te-a făcut așa. Pe mine m-a făcut mama mea așa.
N-am fost suficient de buni.
Nu trebuia să fii așa. Tu voiai să fii normală.
Dar nu știai cum.
Mi-ai salvat viața, Elle.
Mi-ai dat voința de a trăi. Îți sunt dator.
Te-am salvat ca să te putem folosi.
Ca pe un cobai.
Doar urmai ordinele.
Dar te iert.
Acum trebuie să te ierți pe tine.
Durerea…
a trecut!
Doamne!
Dați-mi drumul! Nu!
Aveți două variante. Îi dați drumul sau muriți.
- Cu ce armată ne omori? - Peter, ce faci?
N-am nevoie de armată, Flint.
Pot face singur asta. N-am nevoie de puteri.
Stai! Gaze!
Claire, fugi!
Nimeni n-a mai făcut asta pentru mine.
Te-ai iertat, Elle. Toți ne luptăm cu noi înșine.
Asta înseamnă să fii om.
Ideea e să înveți să câștigi.
Vrei să încerci?
Încă n-am învățat.
Să-ți arăt ceva.
Țintești și faci așa.
E bine… Relaxează-te! Adaugă puțină atitudine.
Niște tupeu.
E foarte bine!
Dacă o ții tot așa, o să fii un pistolar.
Mulțumesc. E uimitor.
Eu îți mulțumesc.
Am oprit timpul. Sunt gata să mă teleportez.
Ca înStar Trek.Cum fac?
Închizi ochii și te gândești unde vrei să mergi.
Și ești acolo.
- Oriunde în lume? - Cred că da.
- E bine așa? - Cred că da.
Hiro!
- E mai distractiv decât opritul timpului. - Stai! Ia-mă și pe mine.
Pot face asta?
Hai să mergem într-un loc care să te ajute să-ți amintești.
Acoperișul din New York. Sau la Primatech, în Texas.
Nu. Știu eu unde.
Am reușit!
Cum o să-ți amintești așa? E un magazin de benzi desenate.
Nu, amice! E sursa tuturor cunoștințelor mele.
TOKIO, JAPONIA
Vrea să le dea tuturor superputeri,
ca să putem salva împreună lumea.
- L-ai crezut? - Nu știu ce să cred.
Nu mai înțeleg nimic. Credeam că e mort.
Nu știu ce să fac dacă trăiește.
Stai puțin. Ești senator SUA.
Tot electoratul se bazează pe viziunea ta în ceea ce crezi.
Le urez succes!
Nu! Trebuie să mă asculți! Revino-ți!
Trebuie să te aduni! Ai înțeles?
Hai înapoi la Washington.
- Mergem la Justiție… - Nu.
- Ne ținem gura. - Trebuie să se afle!
Nu. Data trecută când am încercat să le spun oamenilor,
fratele meu s-a întors din viitor și m-a împușcat.
De două ori.
Mă duc la Primatech. Să văd ce știe mama.
Du-te la Washington.
Acoperă-mă!
Te contactez când știu ce vom face. Bine?
Să ghicesc! Vrei să-ți iau puterea.
Nu… M-am obișnuit cu ea.
Am venit pentru că ne-am putea ajuta.
Serios?
Și nu-ți cer decât să ai grijă de mine după aceea.
Vezi tu… Cred că ai o problemă de PR.
Eu știu cum se schimbă apele.
Știu cum lucrează lumea. Pentru ca planul tău să aibă succes,
ai nevoie de o figură publică. În mod normal, ar trebui să fii tu.
Dar lumea te crede mort.
O problemă spinoasă, recunosc.
Dar cred că Nathan ar putea fi figura. Vestea proastă e că nu e hotărât.
Vestea bună…
Îl pot ajuta eu.
Dacă mă ajuți,
o să mă asigur că e de partea ta.
Matt?
Mă auzi?
Angela, ești teafără?
Te ajut. Te scot de aici.
Nu trebuia să vii. E prea periculos.
Nu înțelegi? Nu pot fugi.
Chiar dacă le scoți, Arthur a încuiat ușile.
Astea sunt deschise. Putem pleca.
Daphne, ce cauți aici?
Am venit să te ajut.
Daphne, nu!
Nu!
- Matt! - Nu!
Întoarce-te!
- Daphne, nu! - Matt!
Matt, trezește-te!
Mat, trezește-te!
Matt, trezește-te! Du-mă acolo!
Matt, du-mă acolo!
- Trebuie să plecăm! - Lasă-mă!
- Am venit să te ajut. - M-ai înjunghiat.
- Nu eram eu. - N-o crede, Matt!
- Ascultă-mă pe mine. - Femeia te trădează la orice pas.
Minți!
Serios? De unde crezi că știam unde ești? Mi-a spus ea.
Te-a trădat, Matt.
Așa cum m-a trădat Angela pe mine.
- I-ai spus? - Mă temeam.
Trebuia. A spus că ia totul.
Ce tot spui?
Nu pot fi cum eram înainte.
Dar nu te puteam lăsa să mori. Iartă-mă, n-am știut.
Ce n-ai știut?
Cât de mult țin la tine.
Matt, sângerezi. Nu știu cum a făcut asta, dar trebuie să te trezești.
N-ai încredere în ea! Minte! Toate mint! Trimite-o de aici!
Nu, Matt! Te rog!
Am greșit.
Am greșit, dar nu te pot pierde.
Te iubesc!
Așa eram și noi, Arthur.
Mai ții minte?
Mă iubeai.
Și o parte din tine încă mă iubește.
Așa că o să-mi dai drumul. Înțelegi?
Am spus să-mi dai drumul, Arthur!
Să plecăm! Repede!
- Am reușit! - Erai acolo.
- Chiar erai tu? - Da. M-ai adus tu.
Și ceea ce mi-ai spus.
Da, tot eu eram. Am vorbit serios.
Det. Parkman…
Ești teafără? Chem un doctor.
- Parkman? - Peter!
Nu e de încredere.
Tu nu ești de încredere. Ți-ai împușcat fratele
și m-ai trimis departe.
N-am fost eu!
Matt, crede-mă! Îți spun adevărul!
Unde e Angela?
S-a trezit.
Subiectului i-a fost injectat lotul 38 la ora 06:34.
Ritmul cardiac a crescut la 164. E așa de două ore.
Îmi pare foarte rău!
Te rog, ucide-mă!
Te rog!
Hiro, te rog! Trebuie să mergem.
Nu înțeleg. Cum e posibil? A murit Captain America.
Omul Păianjen a spus cine e. Iar Hulk e roșu? Ce se întâmplă?
Nu trebuia să ai zece ani.
Asta încercam să-ți spun.
Nu pricep. Ce e asta?
Cele nouă minuni!
O să ne spună ce trebuie să facem. Ne spune trecutul și viitorul. Uite…
Viitorul? Ce nebunie!
Nu! Serios! Îți pot dovedi.
Nu-mi amintesc asta.
Dar asta?
„NU-MI AMINTESC ASTA.”
De unde putea ști ce vei spune?
- E o păcăleală. - Hiro, serios. E real!
Bine, te cred. Ce urmează?
SOSEȘTE
- Ce înseamnă? - Nu știu.
Dar orice ar fi, nu sună bine.
SOSEȘTE.
Mamă! Ce bine că ești teafără.
- Tatăl tău trăiește. - Știu.
Am vorbit cu el azi.
Are formula. Ambele jumătăți.
Trebuia să fie ascunse,
dar cineva ni le-a furat de sub nas.
Eu și Peter am văzut viitorul.
Credeți-mă, nu vreți să-l vedeți.
Suntem trei. Și are dreptate.
Cred că Arthur și-a dat seama că mai e o parte de formulă.
- Nu funcționează fără ea. - Ce lipsește?
Un catalizator.
Ascuns în sângele unei gazde umane.
Kaito Nakamura era singurul care știa identitatea gazdei.
Iar Kaito, după cum știm, e mort.
- Cum găsim gazda? - Nu e nevoie.
Ne asigurăm că n-o găsește el.
Când m-a atacat Sylar, a văzut ceva.
Mi-a tăiat craniul.
A spus că sunt diferită de ceilalți.
Specială…
N-am înțeles ce însemna până azi.
Cred că eu sunt catalizatorul.
Începe cu lumină și se termină cu lumină. Între ele e întuneric.
Totul poate fi atins. Nimic nu este imposibil.
Nimic nu e de neimaginat
de când Zeus, tatăl Olimpului
a făcut din zi noapte,
ascunzând lumina strălucitoare a Soarelui și a pogorât întunericul asupra omenirii.
Sosește.
VA URMA…
Subtitrarea: Mihai Crăciun