Din episoadele anterioare…
Am avut un vis. Acum știu ce trebuie să facem.
Trebuie să reunim familia și să o vizităm pe sora mea.
Știi despre ce s-a petrecut în locul numit Coyote Sands?
Când bunica ta visează ceva, e o idee bună să fii atentă.
Tata a trimis scrisori către guvern
cerând informații despre un proiect abandonat prin 1960.
Dacă știi ceva…
N-au spus ce e, dar coșmarurile au început atunci.
Îl auzeam țipând în fiecare noapte.
Sunt cenzurate,
dar vorbesc de cercetări medicale într-un loc numit Coyote Sands.
Tata a fost acolo.
Aici e.
Plec cu Peter acolo.
Am vorbit cu Nathan. Vine cu Claire.
Am nevoie de voi. Aici începe povestea noastră.
Ca să fiți pregătiți pentru viitor, trebuie să înțelegeți trecutul.
Dacă vreți răspunsuri, atunci săpați.
E timpul să se afle adevărul.
CAPITOLUL ZECE „1961”
E greșit să dezgropăm mormintele astea.
- De ce facem asta? - Are motivele ei, Pete.
Ne va spune când e pregătită.
Dă-i o șansă.
De ce? Uite în ce ne-a transformat.
Știe ce a făcut și poartă vină cât pentru toți la un loc.
Dar e aici, nu-i așa?
- Are nevoie de sprijinul nostru. - Te-a fermecat.
Nu-i nimic. Ni se întâmplă tuturor.
Discut cu ea.
Ce facem aici, mamă?
Ai zis că ai venit după sora ta.
Nici nu am știut că ai avut o soră.
Avem nevoie de răspunsuri. Mamă, ce s-a petrecut aici?
FEBRUARIE 1961
COYOTE SANDS CENTRU DE RELOCARE
Angela. Angela și Alice Shaw.
Bun, suntem toți. Bine ați venit la Coyote Sands!
Mă numesc dr. Chandra Suresh. Vă rog, urmați-mă! Luați o gustare!
Loc de joacă, sală de mese, sală de jocuri. Filme în fiecare seară.
Avem cele mai bune floricele.
- Ai un accent ciudat. - Și tu la fel.
- De unde ești? - Bombay, India.
Vin de departe ca să vă întâlnesc, să vă ajut.
Aici e sectorul vostru, iar părinții voștri sunt peste drum.
Dr. Zimmerman vă va conduce.
- De ce sunt înarmați? - E îngrijorător, știu.
Dar nu este o închisoare. Paznicii sunt pentru protecția voastră.
Vrem să fiți în siguranță. Haideți să vă instalați!
Ați găsit laptele și biscuiții.
- Voiam să vă urăm bun-venit oficial. - Bun-venit la Nasolo Sands!
Sunt Charles Deveaux. Tipul cu accent ciudat e Daniel Linderman.
Cel cu ochelari e Bobby Bishop.
Credeam că băieții n-au voie în dormitorul fetelor.
Da…
Bobby voia să îți spună cât de frumoasă ești.
- Ba nu. - Ce? Nu ți se pare că e frumoasă?
Voiam doar să vă salutăm.
Nu-mi place asta. Vreau să stau cu mama și tata.
Am mai vorbit despre asta. Va fi amuzant.
Ca în tabără.
Te ajut să despachetezi.
- Sunt doar jucării și cărți. - Ai zis să pun ce am nevoie.
Ai nevoie de haine, Alice. Pantaloni, bluze, șosete.
De câte ori ai citit Alice în Țara Minunilor?
Vreau acasă, Banana, și tu vrei. Vine balul.
Doctorul a spus că acest loc îmi va alunga coșmarurile.
Gata cu țipetele?
Ce am eu e genetic,
deci trebuie toți să ne tratăm. Întreaga familie.
Cine te-a dus laFrumoasa adormită?
Și cine i-a făcut lui Jackie Jacobs ace când ți-a furat agrafa?
Voi fi acolo mereu. Promit!
Dar am și eu nevoie de tine.
Vezi? Totul va fi bine.
Mamă?
Sora mea, părinții mei. Toți au murit aici.
Dacă nu ne unim, dacă nu ne lămurim problemele,
mă tem că istoria se va repeta.
1961. Erau alte vremuri.
Kennedy era președinte, eram patrioți.
Când guvernul a aflat despre noi,
ne-a spus că ne poate vindeca și noi am crezut.
Ne-au adunat pe toți și ne-au adus aici.
- Ce s-a întâmplat aici? - Nu știu.
Am avut noroc, am supraviețuit. Dar Alice… restul familiei… nu.
De ce suntem aici, mamă? Ne puteai spune asta la un restaurant.
De ce aici? De ce răscolim morminte?
Am tot visat-o pe sora mea.
În viață.
Nu are sens.
Așa sunt visele mele. Pot fi interpretate.
Sunt confuze. Dar eu cred…
Trebuie să văd cu ochii mei.
Trebuie să îi găsesc trupul, o haină, ceva, orice
să o pot înmormânta cum trebuie.
Trebuia să ne spui de locul ăsta.
- Că ai avut o soră. - N-am vrut să cunoașteți durerea asta.
Am voie să fac asta. Să vă protejez.
Ai tot dreptul să faci asta, mamă.
E coșmarul meu, Peter.
N-am vrut să știți prin ce am trecut. Am încercat să uit.
I-am făcut pe toți să uite.
Cine?
Cum crezi că s-a format compania?
Am început cu un jurământ că asta nu se va mai repeta.
Am distrus documente, am șters amintiri,
am șantajat, am ucis. Tot ce a fost nevoie să rămânem un secret
și a mers timp 50 de ani.
Eu și Noah am încercat să rezolvăm situația,
dar dl Danko e plin de resurse.
Deci asta încercați să faceți.
Da.
Dar ați dat greș.
Da.
Important e să recuperăm secretul
ca să nu mai fugim, să revenim la viețile noastre.
E timpul să ne întoarcem la metodele vechi.
Să ștergem amintirile oamenilor și să ucidem?
- E un rău necesar. - Îmi pare rău pentru ce s-a întâmplat.
Asta nu justifică ce ai făcut.
Nici măcar acum.
Avem nevoie de tine, Peter.
- Eu am… - Compania a dezbinat familia. Nu mă bag.
- Peter! - Mă duc eu.
MARTIE 1961
Ai avut un coșmar.
Ce-ți pasă ție?
Te-am auzit spunându-i surorii tale că se împlinesc.
Nu ești singura care vede că se întâmplă ceva ciudat.
- Nu știu despre ce vorbești. - Linderman.
De unde are o fetiță așa de frumoasă o cicatrice ca aia?
Accident cu bicicleta.
Locul acesta e un experiment științific. Iar noi suntem cobaii.
- Greșești. Ne vor ajuta. - Are dreptate.
Suntem niște ciudați. Ne vor face normali.
Atunci ești orb.
- De ce crezi că au paznici înarmați? - N-am făcut nimic greșit.
Nu suntem comuniști. Tata zice că sunt de încredere.
S-a mai întâmplat asta cu naziștii și evreii.
- America a făcut la fel cu japonezii. - E altceva. Noi suntem altfel.
Despre ce era coșmarul?
Visele mele sunt ambigue.
Nu sunt mereu adevărate.
Trebuie să nu te mai temi
și să începi să crezi.
Doctorul acela…
Suresh…
Să nu-l crezi.
- Ce vorbiți acolo? - Nimic, mergem toți înapoi la culcare.
Am picioarele reci, Banana.
Așa pățești când nu îți iei șosete. Îți găsesc eu o pereche.
- Spune noapte bună, Alice. - Noapte bună, Alice!
Am auzit ce le-ai spus băieților despre dr. Suresh.
Băieții ăia au o imaginație bogată.
Mai știi când am luat cinci la istorie? N-am mai avut voie desert și TV…
Eram așa de furioasă.
În seara aia grindina i-a spart mașina.
Și?
Cred că pot controla vremea.
Crezi că dr. Suresh mă va lua?
De ce nu le-ai spus lui Nathan și lui Peter despre sora ta?
Unde e tatăl tău?
Am cerut să fiu singură cu tine.
Vreau să te ajut.
Eram de vârsta ta când am venit aici. Aveam 16 ani.
Mă gândeam doar la băieți și la bal.
Eram atât de naivă. Îmi doresc să fi avut măcar pe jumătate din puterea ta.
Ai curaj și încredere…
Ai depășit toate îndoielile de sine.
Poate, uneori.
Dar nu mereu.
Încă încerc să-mi dau seama.
Ai săpat mormintele fără să clipești.
Dacă aș fi avut atitudinea ta, dacă aș fi avut încredere,
poate că lucrurile ar fi stat altfel aici.
Nu mi-ai răspuns.
Ai făcut vreodată ceva așa de groaznic de care îți e atât de rușine,
încât crezi că dacă spui nu te vei opri din plâns niciodată?
- De unde a apărut asta? - Asta s-a întâmplat în vis.
E imposibil. Dar așa e, e ea. E Alice.
Tată!
Alice!
- Trebuie să ne întoarcem înăuntru. - Nu!
CAFENEAUA COYOTE SANDS
- Doriți un meniu? - Nu, doar o cafea, vă rog.
Pete, trebuie să lămurim asta… Orice ar fi între noi.
- Nu poți fugi când lucrurile se complică. - Stai!
Dar tu ai voie să dispari și să mergi unde vrei,
în loc să stai în Washington și să rezolvi problema pe care tu ai creat-o?
Nimeni nu mă poate desconsidera mai mult decât tine.
- Mets, în 1986. Ții minte? - Da.
Tata avea două bilete la World Series și două la play-off.
- M-ai convins să merg la play-off. - Voiam să mă asigur că vezi un meci.
De unde să știu că Mets îi bat pe Astros?
Haide! Tu l-ai văzut pe Mookie Wilson în meciul ăla.
- L-ai văzut. - Am avut noroc.
- Ai văzut meciul! - Am avut noroc.
- Crezi că te-am păcălit cu play-offul? - Da, așa cred.
Chiar și în generozitate ți se vede egoismul.
Așa ești tu.
Pete, trebuie să găsim o cale să ne iertăm.
Trebuie să avem capacitatea de a ierta.
- Fără asta… - Încerc.
Mult de tot.
Urmează un mesaj de urgență.
O alertă de furtună este în vigoare pentru zona Greater Valley.
Claire!
Claire.
Cum m-ai găsit? Vin mai mulți agenți?
Nu mai lucrez cu ei. Am încercat să îi opresc din interior, dar au aflat.
- Te aștepți să cred asta? - Așa e, am încercat, dar am dat greș.
Angela Petrelli ne-a adus aici.
- De ce? Ce face aici? - A fost aici când era mică.
Aici aduceau oamenii cu abilități.
- Făceau experimente, au și ucis. - Ce?
Au ucis cu sutele. Sunt îngropați afară.
Ce faci aici?
Am găsit asta.
Acum 50 de ani, tata a fost medic aici. Am venit să aflu ce făcea.
Nu mai sunt sigur dacă vreau să știu.
Bună, Alice! Angela, pot vorbi cu tine?
Bineînțeles, dr. Suresh.
E în regulă, Alice.
Trei linii curbate.
- Ei cine sunt? - Nu îi băga în seamă.
Concentrează-te la cărți. Bine?
- Să mai încercăm o dată. - Un triunghi.
Nu vă citesc gândurile, dacă asta credeți.
Am visat asta. Că îmi arătați cărțile.
Un vis? Despre acest moment?
- Tot ce visezi se adeverește? - Sunt vise, sunt neclare.
Despre ce ai mai visat?
Despre dv.
Veți ucide pe toată lumea de aici.
Pe părinții mei, pe sora mea.
Te asigur,
asta nu se va întâmpla.
Sunteți un om bun.
Ați fost bun cu noi.
Dar vă avertizez, situația vă va scăpa de sub control.
Plecarea ta ne-ar distruge toată munca.
Nu înțelegi ce beneficii ar aduce abilitățile tale omenirii?
Eu văd doar coșmarurile.
Einstein zicea că viața omului are sens…
„…în măsura în care poate înnobila și înfrumuseța existența ființelor vii.”
- L-ai citit pe Einstein. - Nu, am visat că veți spune asta.
Ai zis chiar tu că visele sunt neclare.
Interpretabile.
Totul va fi bine, Angela.
N-o să te doară.
Am încercat să le spun, să îi opresc.
Am încercat să îi salvez, și pe Alice. Iar acum Alice e în viață.
Dacă e sora ta, de ce face asta?
E furioasă.
- Nu mă crezi. - Se mai întâmplă furtuni.
- E sora mea. - Și dacă nu e?
Nu, trebuie să o găsesc. Trebuie să fac asta singură.
Nu, e prea periculos afară.
- Ești bine? - Ce e?
Mama voastră a plecat.
Adică tata a fost dr. Mengele?
- Nu știi ce s-a întâmplat aici. - E greu să ignori faptele.
- Ce fapte? - Că a lucrat aici.
Toți au murit, el a supraviețuit.
Răspunsul evident e de obicei cel corect.
Dacă lucrezi cu inamicul nu înseamnă că ești și tu. Știi asta.
L-am cunoscut pe tatăl tău. Era un om bun. Nu știi ce a făcut, prin ce a trecut.
- Care i-au fost intențiile. - Despre cine vorbim?
Măcar nu face presupuneri. Nu înainte să afli adevărul.
- Vreun semn de la mama? - Nu, nimic.
- Trebuie să fie pe aici. - Ne împărțim.
- Acoperim o zonă mai mare. - Să nu fie nimeni singur!
Suresh, mergi tu cu Peter?
Nici urmă de ea.
Crezi că sora ei a supraviețuit?
Nu știu.
Ce-o fi fost aici?
Aici făceau experimente pe ei.
Ne e destinat să repetăm greșelile părinților.
Cum adică?
Adică sunt fiul tatălui meu.
- Folosesc oamenii pe post de cobai. - De ce?
Nu pentru știință.
- Ci din interes personal. - Ești prea dur cu tine, Mohinder.
Am început asta acum mult timp. Noi doi. Te cunosc.
- Ești o persoană bună. - Și bunele intenții au limite, Peter.
Sunt slab, sunt coruptibil.
- Sunt egoist… - Toți suntem egoiști.
Fratele meu a dovedit asta de nenumărate ori.
Știu cum e să ai părinți care sunt… prea puțin.
Mama ne-a adus aici pentru că vrea să înceapă o nouă companie.
Crede că e singurul mod prin care asta nu se va mai întâmpla.
- Prima companie înființată era coruptă. - Da, dar de ce? Ca să reziste la asta?
Asta vine la pachet cu teamă, durere și furie.
Poate de asta la tine funcționează. Nu ai trăit astfel de durere.
Trebuie să cred că există speranță de izbăvire.
Trebuie!
Și pentru Nathan.
- Tu și Peter sunteți bine? - Nu știu.
Dă vina pe mine pentru tot.
Nu pot să îl contrazic.
Noi doi am dat-o în bară.
Da, așa e.
ALICE ÎN ȚARA MINUNILOR
Danko lucrează cu Sylar. Sylar își poate schimba înfățișarea.
Poate fi oricine. Aproape că m-a făcut să îmi ucid soția.
Ce carte ați citit ultima oara?
Eu nu-mi aduc aminte.
Nici ultima carte, nici ultimul film.
Ții minte serile cu filme? Închiriam casete, făceam floricele.
- Când mai facem asta? - Nu știu. Și mie îmi e dor.
Ar trebui să fiu distrusă
pentru că am răscolit morminte.
Așa ar trebui, dar nu sunt.
Pur și simplu.
Mi-am dorit mult să vă impresionez.
Pe amândoi.
Am devenit agent, am încercat să îi opresc pe cei răi.
- Ai fost foarte curajoasă. - Am fost o idioată.
Nu voiam decât să cresc mare.
Scumpo, asta vrea orice adolescent. Nu ești vinovată pentru asta.
Poate că nu.
Sau poate că da.
A fost o vreme când îmi doream să devin medic,
bucătar sau șefa clasei…
Nu agent.
Ce aștepți? Ia-ți la revedere.
Ești sigur? Trebuie să plecăm acum?
Da, Linderman și Bob sunt deja afară.
Trebuie să plecăm când se schimbă garda. E cea mai bună ocazie.
Să aflăm unde suntem, cum putem cere ajutor și să-i salvăm.
- Ăsta e planul tău. - Știu.
- E doar Alice. - Nu poate veni.
E periculos.
- Ne va încetini. - I-am promis că n-o las singură.
Înțeleg, dar și noi avem nevoie de tine, deci liniștește-o.
- Asigură-te că nu o dă în bară. - Cum?
Mințind.
Despre ce vorbeați?
Eu și băieții ne furișăm afară.
Tare, vin și eu.
- Nu. - De ce nu?
Pentru că nu poți. Bine? Vreau să stau cu cei de vârsta mea.
- O să vă faceți de cap? - Nu, nu o lua așa.
Ne întoarcem imediat.
Acoperă-ne.
Mi-e teamă.
Ascultă… Am avut un vis azi-noapte
despre tine.
Vei fi în siguranță aici, promit.
Trebuie doar să rămâi aici.
Ne întoarcem imediat.
Spune noapte bună, Alice.
Noapte bună, Alice!
Alice?
ATENȚIE! ZONĂ MILITARĂ
DOAR PERSONAL AUTORIZAT
Alice, privește-mă!
Te rog!
Întoarce-te!
Spune ceva!
MAI 1961 CAFENEAUA COYOTE SANDS
Polițiștii nu mă cred. Trebuie să îi convingem.
Cineva!
E ceva serios. Parcă ați fi copii!
- Ne bucurăm de moment. - Vrei un cartof prăjit?
Haide!
Să dansăm!
Ai ratat balul și adori cântecul ăsta.
Nu ți-am zis asta.
Hei!
Nu permitem asta aici. Nu dansezi cu cei de culoare.
Nu am vrut să deranjăm.
Prefă-te că nu s-a întâmplat!
Abilitatea ta?
Nu trebuie să ne temem, Angela.
Trebuie să luăm șosete pentru Alice.
Urmează un mesaj de urgență. O alertă de furtună este în vigoare.
Inundații și rafale de vânt au început subit.
Trebuie să ne întoarcem la Alice. Acum!
Sunt în viață. N-ai înnebunit.
Aproape că nu te-am recunoscut.
Ai îmbătrânit.
Eu am îmbătrânit?
Nu.
Arăți minunat.
Alice, cum e posibil?
Cum?
Ești aici de 50 de ani?
Când am găsit locul acesta,
era ticsit cu mâncare.
Când am trecut prin chestia aia, am făcut ce a fost necesar.
Am furat ce am avut nevoie.
Haine, mâncare…
Diverse.
De ce ai rămas?
Pentru că așa mi-ai zis.
Visul tău.
Ai zis că sunt în siguranță dacă rămân.
- Eu… - Și am avut încredere în tine.
Am crezut că voi fi în siguranță aici.
Și că lumea va fi protejată
de mine.
De tine?
Alice…
Noaptea în care am plecat…
Ce s-a întâmplat în noaptea aia?
Când ai plecat, doctorul acela,
Suresh,
a venit după mine.
Nu!
Alice.
Oprește-te!
Alice, așteaptă! E în regulă.
Alice!
Îmi pare rău!
Toată lumea înapoi!
CLĂDIREA 26 LABORATOR
Nu trebuie să mai stai aici. Lasă-mă să te ajut!
E timpul să mergem acasă.
Am șosete pentru tine.
Din seara aceea, oricând mă pierd,
oricând nu știu ce să fac,
fur șosete pentru tine.
Ca să nu uit că există moduri simple de a-i proteja pe cei dragi.
Nu trebuie să mai înduri frigul.
Îmi pare atât de rău.
Banana…
Nu e vina ta.
Ba da, este.
Te-am mințit în seara aceea.
Credeam că fac ce trebuie. Încercam să te protejez.
Încercam să te salvez.
- Tu… - Îmi pare așa de rău.
Tu…
- Tu… - Îmi pare așa de rău!
Mamă?
- Calmează-te! - Alice, liniștește-te!
Liniștește-te!
- Trebuie să vorbesc cu ea. - Te va ucide.
Ba nu, trebuie să vorbesc cu ea.
Alice, oprește-te! Nu e vina lor.
Ei sunt familia ta.
El e fiul meu.
E nepotul tău, Alice. Ai o familie.
Și sunt singurii care pot îndrepta lucrurile.
Nu-i pedepsi pentru greșelile mele!
Îmi pare atât de rău!
Haide!
Să plecăm de aici. Hai să mergem acasă!
Spune la revedere, Alice.
Nu!
Alice a dispărut.
E de negăsit.
Judecând după reacția ei, cred că înțeleg ce făcea tata aici.
Tatăl tău. Am găsit asta
în laborator.
S-ar putea să afli ceva.
PROIECTUL ICARUS DR. SURESH
Nu știu.
Furtuna a acoperit mormintele. Sunt toate îngropate.
- Poate e bine să rămână așa. - Corect.
Haide!
Nu vin cu tine, Peter.
De ce?
Poate că tu ești pregătit să mergi înainte. Eu nu.
Nu pot să mă iert.
Nu încă.
Nu putem permite să se repete asta.
Niciodată.
- Nimeni nu poate ști despre noi. - Deja se știe.
Nu pentru mult timp. Am visat despre viitor.
Vom face un grup.
O companie.
- Va proteja oamenii ca noi. - Suntem doar niște copii.
Nu mai suntem.
- Ce făceam în visul tău? - Tot ce e necesar.
Au dreptate să se teamă de noi.
Ceea ce putem face…
Ceea ce vom face să păstrăm secretul…
E un rău necesar.
N-o s-o mai văd.
N-ai de unde să știi.
Înțeleg, mamă.
Vinovăția și…
Trebuie să le lași în urmă.
Stai cu noi?
Haide!
Vă rog, spuneți ceva!
Cum sunt cartofii?
Asta nu e o companie.
Asta e o familie. E o mare diferență.
Familiile au capacitatea de a ierta.
Chiar crezi asta?
Suntem mai puternici împreună decât separați, deci gata cu vânatul.
Trebuie să ne ascundem existența.
Să ne reconstruim viețile.
- Și acum, ce facem? - Eu mă întorc la Washington.
Îmi asum greșelile și vorbesc cu președintele.
Ai făcut-o deja.
Singura schimbare reală
e să aduc motivația înapoi la Casa Albă.
CONFERINȚĂ DE PRESĂ
- Și vă promit… - Cine naiba e ăsta?
Sylar.
…și nimic nu va mai fi la fel.
Vă mulțumesc tuturor!
Voi răspunde la câteva întrebări.
- Elizabeth. - Da, domnule.
Poporul american traversează o criză…
VA URMA…
Subtitrarea: Ioana Jijian