Din episoadele anterioare…
Mă întorc acasă. Mă tem pentru viața mea!
- Știu. - Oare?
- Gretchen! - Nu sunt ca tine.
Și o să pretindem că asta nu s-a întâmplat niciodată.
Îți iau amintirile.
Ne prefacem că nu am fost niciodată la restaurantul ăla?
CU DRAG, LAUREN
Am venit să te previn. Trebuie să afli adevărul. Răspunsul… e aici.
- Ce e? - Un cadavru.
- Ce e? - Sunt eu.
O singură atingere, Nathan, și gata.
Nu îl atinge! Are puterea mea. mintea o să i se întoarcă în corp.
Ia-mă de mână. Acum!
- Înapoi! - Nu te apropia.
Du-te acum opt săptămâni, într-o cameră de motel din Texas.
- Îi salvez viața? - Salvezi filmul înainte să îl distrugă.
Când te întorci, adu-mi-l și draga ta Charlie va fi eliberată.
Am adus filmul. O vreau pe Charlie.
Curând.
Înregistrarea nr. 4.
Când două sau mai multe astfel de forțe sunt în proximitate,
sunt amplificate exponențial ca un fel de gravitație
sau magnetism.
Creșterea anormală în activitatea seismică, din ultimul timp
pare să provină de la unul dintre indivizii de aici.
- O femeie însărcinată. - Doctore!
- Iese capul! - Și mă tem.
Că acest copil într-adevăr va…
Vin acum.
E în regulă.
Omule fluture, deschide!
Nu mă poți evita.
Văd că ești acolo.
Deschide!
Știu că ești înăuntru. Ieși afară!
Omule fluture!
- Hiro, tu făceai gălăgia asta? - Am făcut ce mi-ai cerut.
Te rog, spune-mi unde și când ai dus-o pe Charlie.
E frumos afară, nu? Te face să fii fericit că trăiești.
E emoționant că azi e ziua în care mulțumim.
Nu mă mai ignora! O vreau pe Charlie.
O vei avea. Dar avem lucruri mai urgente de discutat.
Filmul pe care l-ai recuperat, a clarificat totul.
Am descoperit adevărul despre destinul meu. Al nostru.
- Dă-mi-o pe Charlie! - Îmi pare rău. Nu încă.
Ești viteaz, samuraiule?
Uite un topor ascuțit!
Hai, oprește timpul și ciopârțește-mă! Așa e! Nu poți.
Dacă mă ucizi, nu o vei găsi pe Charlie.
Ești diavolul întruchipat.
Sunt salvatorul tău, Hiro. Doar că nu o știi încă.
Du-te și pune masa.
Și zâmbește. E Ziua Recunoștinței.
- Pe la cât ajungi? - Nu știu.
- Trebuie să vii acasă. - O Zi a Recunoștinței fericită!
Nu prea am chef.
- Haide! O poți invita pe Gretchen. - Ba nu pot.
S-a mutat de cealaltă parte a campusului.
Îmi pare rău. E vina mea, nu?
E în regulă. Oricum nu ar fi mers.
Așa că e oficial. Sunt exilată social.
Și am contribuit la asta.
Vreau să mă achit cu o adevărată cină de Ziua Recunoștinței.
Curcan, garnituri, tot tacâmul. Ce zici?
De când gătești?
Învăț din mers. Deci vii?
Nu știu. Lyle vine?
Nu. Ne cere scuze. Nu poate pleca de la școală.
Nu mă lăsa singur cu mama ta și cu Doug.
- Își aduce noul iubit? - Nu se duce nicăieri fără el.
Ar însemna mult, Claire.
Bine.
Oricum voiam să vorbesc ceva cu tine.
Minunat! Ne vedem la 16:30. Nu întârzia! Te iubesc!
Noah?
- Doamne! - Lauren.
Dintre toate magazinele din toate orașele din lume.
- Mă bucur să te văd. Doar că… - Și eu.
Ce faci în Washington?
După ce Primatech a explodat am rămas fără serviciu.
CIA a fost alegerea evidentă.
- Tu? - Știi și tu. Câte puțin din orice găsesc.
- În regulă. - Nu mare lucru.
- Stau în Dupont Circle. - Frumos.
Ce te aduce aici?
Cartofii ăștia dulci. Cei la conservă.
Îmi plac și nu îi găsesc în altă parte.
- Nu te credeam fan al cartofilor dulci. - Ba da.
Mă urmărești, nu?
Da. Dar gătesc pentru Ziua Recunoștinței pentru fiica mea și fosta soție.
- Fosta soție? - Da. Sandra m-a lăsat.
Nu pot să o condamn și suntem încă în relații bune.
De asta am și curcanul ăsta uriaș.
Sărbătoriți Ziua Recunoștinței de Crăciun?
Mamutul ăsta nu o să se dezghețe până mâine.
Vei avea nevoie de unul deja gătit.
Bine.
Hai cu mine!
Mersi!
Apreciez ajutorul. Nu sunt expert în… abilități de viață.
Pentru câte persoane?
Patru.
Cinci, dacă vrei să ni te alături. Dacă nu ai deja planuri.
Deci mi-ai ochit plăcinta cu carne de curcan pentru o persoană,
și deja ai concluzionat că nu am planuri.
Mi-ar plăcea să mai vorbim.
CAPITOLUL ZECE
„ZIUA RECUNOȘTINȚEI”
- O Zi a Recunoștinței fericită! - Mamă…
Vă rog, așezați-le acolo, băieți.
- Ce e asta? - Unde e fratele tău?
Bună întrebare.
Pui tu astea într-un castron?
- Trebuie să vorbim. - Da, știu.
Despre asta e Ziua Recunoștinței.
Familii comunicând.
Mulțumesc, domnilor!
Să nu uiți să pui niște lapte în aia. Așa îi place fratelui tău.
Am fost într-o unitate de depozitare ieri, mamă, închiriată de tine.
Am găsit cadavrul lui Nathan.
Rene ți-a spus.
Ei bine,
nu era cadavrul fratelui tău.
Era al unui metamorf care pretindea că e fratele tău.
Cel mai rău fel de furt de identitate.
Trebuia oprit și depozitat discret.
Închipuie-ți dacă afla presa…
- Matt Parkman a zis că… - Ce?
Parkman e instabil. Sinucigaș, din ce am auzit.
Sylar e în mintea lui.
Asta e?
Ce ai făcut, mamă?
Chiar e mort fratele meu?
Răspunde-i, mamă!
Amândoi vrem să știm.
O Zi a Recunoștinței fericită, Nathan!
Dacă vreți să mă ajutați să pun masa,
o să stăm în familie și o să discutăm tot.
Dă-mi drumul, Nathan!
Răspunde-i!
E Ziua Recunoștinței și sunteți familia mea.
Și o să stăm în familie, ca în fiecare an,
sau plec și sistăm orice legătură.
Alegerea voastră.
- Bună! - Bună! La mulți ani!
Intră!
Ce bine miroase!
Ia te uită!
Sigur e al tău?
Am îmbunătățit chestii.
Cu ce te servesc? Niște cidru?
Nu, nimic. Înainte să ajungă ceilalți, vreau să vorbim ceva.
În regulă. Stai să verific sosul întâi, bine?
Mă ocup eu.
Claire, ți-o amintești pe Lauren? Am fost colegi la Primatech.
- Bună! - Bună! Ai crescut.
Ești tare frumoasă.
Totul e sub control, Wolfgang.
Mersi!
Mama știe că ai adus o iubită?
Nu, Lauren nu e iubita mea.
E o veche prietenă. M-a ajutat să gătesc.
Ba e iubita ta! Trebuia să îi spui mamei.
Mama ta va înțelege. Suntem o familie modernă complexă și…
ea îl are pe Doug.
Despre ce voiai să vorbim?
Stai așa.
- Bună! - Dle Muggles!
- O Zi a Recunoștinței fericită! - Și ție.
Băiat bun!
Noah, o Zi a Recunoștinței fericită! Un cadou…
Mulțumesc, Doug. Intră!
- Bună! - Ce mai faci?
- Bine. - Bun.
Cine e mica ta prietenă?
Penelope Jean Lovegood III. Dar îi poți spune dra Lovegood.
Nu-i așa, Schnookums? Ba da. Așa e!
Claire, ți-l amintești pe Doug?
- Da. Bună! - Enchanté!
Cina e gata.
Ai angajat un bucătar?
Nu. Ea e Lauren.
Confundată cu o servitoare. Sigur am spart gheața.
Lauren Gilmore. Mă bucur să te cunosc, Sandra.
Bun. Să mâncăm!
- Ți-ai adus iubita? - Nu. E doar Lauren.
Cui îi e foame?
E multă mâncare. Hai!
Nu îți place Ziua Recunoștinței?
Sunt din Japonia.
Noi sărbătorim Kinro Kansha No Hi.
Ce e, Hiro? Îmi poți spune. Suntem o familie.
Nu sunt din familie. Sunt prizonier!
- Nimeni nu e prizonier. - Samuel m-a mințit.
Am reparat trecutul și tot nu mi-o dă pe Charlie.
E mincinos și malefic.
Dacă zice că a reparat trecutul, unde e Joseph?
Bună întrebare.
Ai o clipă, Hiro?
Hai înăuntru. Trebuie să vorbim.
Spune-mi, ce ai făcut când ai reparat trecutul pentru Samuel?
Îmi pare rău. Nu pot să îți spun.
Samuel se poate înfuria. E în joc viața lui Charlie.
Înțeleg.
Trebuie să mă schimb pentru cină. Vrei să rămâi puțin?
Știi, Hiro, ne putem ajuta reciproc.
Îmi pot folosi puterea.
Serios?
Pot intra în sufletul tău.
Putem fi unul și același.
Doamnă pictată, cred că încerci să mă seduci.
Dar inima mea îi aparține lui Charlie.
Îți cer scuze
dacă te simți stânjenit.
Dar…
Am nevoie de contact, de apropiere ca să funcționeze.
Desigur.
Fiecare putere are regulile ei.
Pot simți tot ce simți tu, Hiro.
Atinge-mă!
- O vrei pe Charlie înapoi cu disperare. - Da.
Și Samuel te obligă să lucrezi pentru el.
De ce nu te-a pus să-l salvezi pe Joseph?
Nu știu. Întreabă-l pe el.
N-o să îmi spună.
Du-mă înapoi acum opt săptămâni,
când un angajat al guvernului l-a ucis pe Joseph.
- Nu cred că ar trebui… - Te rog! Trebuie să aflu!
CU OPT SĂPTĂMÂNI ÎN URMĂ
Nu! M-ai făcut să călătoresc!
Trebuie să ne întoarcem.
- El l-a ucis pe Joseph? - Nu. El e dr. Suresh.
- Trebuie să vorbim. - Joseph?
- Am treabă! - Dă-o încolo de treabă!
Nu e bine!
În regulă, frate. Dar nu aici.
Asta e? E noaptea în care Joseph e ucis?
Nu știu. Dar e periculos să fim aici.
Trebuie să plecăm înainte să călcăm
pe un fluture.
Gata, mamă. Ne-am așezat. Așa cum ai vrut. Vorbește!
Peter, nu ai maniere?
- Nathan, spui tu rugăciunea? - Nu.
E Ziua Recunoștinței, Nathan.
Trebuie să ne arătăm recunoștința.
Pentru ce să fiu recunoscător?
Sunt mort. El știe. Tu știi. Spune-ne de ce, ca să ne scapi de chinuri!
Spune-ne!
Nu mă aștept să înțelegeți sau să fiți de acord cu decizia mea,
dar sper să fiți imparțiali și să nu o criticați.
Sylar voia să-l ucidă pe președinte.
Voi v-ați dus să îl opriți la hotelul ăla din Washington.
Și te-am visat, Nathan.
Am văzut cum te lupți să rămâi în viață. Și l-am văzut pe Matt Parkman salvându-te.
Dar m-am panicat. M-am dus după el și l-am târât la hotel.
- Dar înainte să ajungem… - Deja murisem.
L-am obligat pe Matt Parkman să o facă.
Aici trebuie să vă rog să mă iertați.
Deci cadavrul pe care l-am văzut…
era Nathan.
Teoretic, da. Dar, de fapt, pentru oricine altcineva,
Nathan e viu.
Da, dar nu sunt eu.
E mintea ta.
Sunt amintirile tale. Arăți exact la fel.
Ești Nathan Petrelli. Ești fiul meu.
Ești fratele lui Peter.
Și așa e de luni de zile.
Chiar dacă știți, nu trebuie să se schimbe nimic.
Încă suntem o familie.
În cinstea noastră!
Vreau să propun un toast
în cinstea voastră, cei care sunteți aici, în noul meu apartament,
la prima Zi a Recunoștinței pe care o organizez.
Și, mai ales, în cinstea lui Lauren.
Fără ea, am fi avut mâncare japoneză livrată prin curier acum.
În cinstea lui Lauren!
Sandra, cum l-ai cunoscut pe Doug?
- Păi… - Îmi permiți?
Te rog!
A fost dragoste la prima vedere.
Între dl Muggles și dra Lovegood.
Ne-am cunoscut la stilist. Îngerașul meu a lătrat până i-au pus cușca lângă a lui.
- Nu, Sandy? - Ba da.
Oribil!
- Dougy e alergic. - Intoleranță la orice provine din păstăi.
Voi cum v-ați cunoscut?
Amândoi am lucrat la Primatech.
Ne-am reîntâlnit recent.
Azi-dimineață. La alimente congelate. Acolo caut bărbați disponibili.
Primatech. Era firma de hârtie sau chestia cealaltă?
Știai despre chestia cealaltă?
Da, dragă. Nu poți șterge perpetuu amintirile cuiva.
- Deci ați lucrat împreună? - Inițial nu a fost așa.
Sau am dat peste ceva ce nu ar fi trebuit să îmi amintesc?
Deloc.
Ar trebui să ne bucurăm de cină.
Știți, la mine în familie, de Ziua Recunoștinței,
toți cei de la masă spuneau pentru ce sunt recunoscători.
Bine, o să zic eu primul.
Pentru cele două femei frumoase din viața mea:
dra Lovegood și superba Sandy.
Mulțumesc.
Sunt recunoscător pentru că fiica mea, Claire,
a venit la cina de Ziua Recunoștinței. N-ar fi fost la fel fără ea.
De acord!
Eu, pentru cartofii dulci.
Tu, Claire?
Știu că ar trebui să fiu recunoscătoare, dar nu sunt acum.
Ești bine?
Colega ei de cameră s-a mutat.
De ce? Ești așa de plăcută.
Doug, nu știi nimic despre mine.
- Claire… - Ce?
Vrei să discutăm acum?
În regulă.
Mă gândesc să abandonez școala.
Draga mea familie,
o să fie o cină de Ziua Recunoștinței care va intra în istorie.
Unde e Lydia?
Nu știu.
Amanda, iubito, unde e mama ta?
Cred ca s-a dus să îl caute pe japonez.
Da?
- La mulți ani! - La mulți ani!
CU OPT SĂPTĂMÂNI ÎN URMĂ
Bărbatul din India nu scria o carte.
Voia să discute despre mine.
M-ai gonit, dar am rămas, am ascultat și am auzit tot.
- De când mă minți? - Calmează-te, frate!
Încetează să mă controlezi, să îmi manipulezi sentimentele.
Bine. Vrei să renunț? O voi face.
M-ai controlat toată viața. De ce?
- Pentru că ești periculos, Samuel. - Cum adică?
- Nu contează. - Nu. Spune-mi!
Poți mișca Pământul, Samuel.
Dar nu numai asta.
Orașe,
munți.
Poți ucide milioane. Nu pot îngădui asta.
Mereu am simțit că îmi scapă ceva,
un potențial latent.
Spune-mi cum.
Cum devin așa puternic?
Nu.
Deja am spus prea mult.
Crezi că am vrut să trăiesc așa?
Trebuia să fii controlat.
De când te-ai născut,
am renunțat la tot ca să te veghez.
Lasă-mă să te scap de povara asta. Arată-mi filmul!
Să văd cine sunt. Să îmi asum responsabilitatea.
Prea târziu.
- I-am zis lui Suresh să îl ardă. - Cum să faci asta?
Nu poți afla adevărul.
Am aranjat…
Cineva de la guvern o să vină să te ia.
I-am dat o busolă.
M-ai trădat.
Toată viața, m-ai trădat.
Încă sunt fratele tău.
Te iubesc!
Joseph, nu!
Dumnezeule, ce am făcut?
De ce?
Vine.
Vine!
Nu.
Știu că v-ați speriat,
dar nu cred că ar trebui să fiu la facultate.
E din cauza lui Gretchen? Aia e o singură relație.
Da, e despre Gretchen,
despre Becky și despre tot.
Cine e Becky?
Mamă, pur și simplu nu cred că locul meu e la facultate.
- Dar unde? Te-ai gândit? - Poate plec un an în străinătate.
Cu rucsacul prin Europa. Sau mă angajez.
Trebuie să găsesc un loc în care să fiu eu însămi.
Și cei 40.000 pe care i-am plătit?
Nu știu, tată. De unde i-ai luat?
E legat de ce a spus Samuel, nu?
- Cine e Samuel? Ce se întâmplă? - Poate că da.
- Cum să te gândești? - Ce se întâmplă?
- Ce a făcut tatăl tău? - Nu e vorba de tata. E despre mine.
Nu mai pot minți. Sunt anormală, iar oamenilor nu le plac ciudații.
- Pot să intervin? - Nu!
Hai să inspirăm adânc!
Tot ce voiam să zic e că ce simte Claire e perfect normal.
Și noi am simțit că nu ne potrivim la un moment dat în viață.
Când am aflat că mă pricep să cresc câini, credeți că m-a făcut să am mulți prieteni?
Claire, se va rezolva.
Serios? Oare, Doug?
- Crezi că asta… - Claire.
- Se va rezolva? - Claire.
- Ce faci? - Claire!
Doamne!
Poftim normalitate!
Minunat.
ÎN PREZENT
Mai e nevoie de vin.
- Trebuie să le spun. - Nu!
Nu poți zice nimic.
Dacă Samuel află că te-am dus în trecut nu o mai văd pe Charlie.
Am ceva deosebit. Vin imediat.
- Te rog! - Îmi pare rău, Hiro!
Trebuie să îl înfruntăm.
Unele lucruri sunt prea importante.
Unde ai fost, amice?
M-am rătăcit.
Uite că ne-ai găsit.
Se întâmplă ceva?
Nu.
Ai ceva în păr.
Cred că ești lihnită!
Hiro, hai cu mine!
Fă-te util!
Adu-ne un scaun!
N-a mai văzut-o regenerâdu-se până acum, nu?
Ce mai cină, nu?
Previzibil. Mai ales când e vorba de fostul meu soț.
Nu știu ce se întâmplă între el și Claire.
Nici eu, dar cred că cina asta a fost modalitatea lui
de a-i spune lui Claire că are o familie care o iubește.
Nimic în neregulă cu asta.
CUTREMUR ÎNGHITE O SECȚIE
CONAC DISTRUS DE O SURPARE
- Am crezut că ai renunțat la asta. - Și eu.
Dar apoi am găsit busola asta care aproape m-a ucis.
E a ciudatului care a venit în camera de cămin a fiicei mele
și a amenințat normalitatea pe care și-o dorește.
Poate că e imposibil.
Poate că nu sunt menită să am o viață normală.
Sună de parcă renunți.
- De ce te-ai tăiat? - Nu știu.
Poate pentru că toți credeți
că știți cum e să fii ca mine. Dar nu știți. Cum să știți?
Trebuie să îi mint pe toți. Altfel… leșină.
Știu că e greu
și că ți-am provocat suferință, dar mă îngrijorezi, Claire.
Ăștia sunt oameni răi. Sunt periculoși.
Trebuie să mă crezi.
- Nu mă mai trata ca pe un copil. - Nu te mai purta așa!
Stai să răspund.
- Scuze de întârziere. - Bună! Intră!
Cine vrea plăcintă?
E o problemă, mamă?
Ce mai familie!
Te uiți la mine și nu îți vezi fiul.
- Îl vezi pe cel care ți-a ucis fiul. - Nu fi ridicol.
Tu nu îți vezi fratele.
Asta pentru că nu sunt fratele tău.
Nathan?
Mai încearcă.
Doamne, Sylar e în mintea ta, nu?
Nu trebuia să mergem în Texas, Pete.
Nathan.
Nathan?
Oprește-te!
E minunat să fiu eu însumi din nou.
Ce avem la cină?
Sunt hămesit.
Știți ce face cina asta cu adevărat specială?
Faptul că fiecare dintre voi a contribuit.
Așa cum toți ne-am implicat în viața celorlalți,
în destinul nostru comun.
Divină!
Am depins unul de altul atâta timp,
la bine și la rău.
Dar în seara asta,
chiar trebuie să fim recunoscători.
Viitorul e aici.
Și o să fie mai grandios decât și-ar fi imaginat Joseph.
Nu vă pot spune încă.
Avem un trădător printre noi.
Tocmai am aflat că cel care mi-a omorât fratele
e aici,
la masă cu noi.
E timpul să aflăm adevărul, nu?
Spune-le, Samuel!
L-ai ucis pe Joseph. Călătorul te-a văzut!
Serios?
Asta ai văzut, Hiro?
Îmi pare rău. Trebuie să mă gândesc la Charlie.
Nu am văzut nimic.
Știm ce ai făcut.
De ce ești furios, Edgar?
Oare pentru că ai făcut ceva rușinos?
Tu l-ai ucis pe Joseph, nu e așa?
Ne-ai trădat guvernului.
Și când Joseph a aflat, l-ai ucis.
Mincinos infect!
Ce ai făcut?
Ți-am salvat viața.
Uite!
Mulțumesc!
- Îl omor. - Nu îl poți ucide.
- Doar el știe unde e Charlie. - L-a ucis pe Joseph.
Știu, dar nu e momentul să te răzbuni.
Uneori, eroul trebuie să fugă, ca să prindă următoarea luptă.
Îl vom învinge.
Promit.
Te vei ține de promisiune!
Doar vinovații fug.
Edgar s-a dus. Cale bătută!
Parcă nu am mai mâncat de luni de zile.
O fi o chestie existențială a sufletului?
Ai tu suflet?
Haide, amice!
Atât? Niciun discurs grandios despre speranță?
- Despre triumful spiritului uman? - Eliberează-mă și vei afla.
Iar tu…
ai ridicat ștacheta pentru răul pur la un alt nivel.
Mulțumesc…
că mi-ai dat un țel.
Vorbăria asta despre suflete și spirite îmi dă dureri de cap.
Nu sunt religios.
Dar cred în ceva.
În sânge.
E timpul să tăiem curcanul.
Las-o în pace!
Ce se întâmplă?
E Nathan. E acolo.
Opune-te, Nathan. Opune-te!
Nathan e mort.
Ba nu. E încă în tine.
Spiritul și mintea luptă pentru familie.
Nathan!
Haide, Nathan!
Nathan?
Nathan, opune-te!
Ce mi-ai făcut?
Nathan?
Mersi!
- Noah, îmi pare rău! - E în regulă!
Deci te-a sunat tata?
Da. Mi-a zis că ești tristă, știa că și eu sunt abătută, așa că…
- Cum e noua ta colegă de cameră? - În regulă.
Plictisitoare.
E oribil! Nu a mai încercat nimeni să mă ucidă de zile întregi.
Și e dezordonată.
Să știi că încă am jumătate de cameră liberă.
Scuze, așa e.
Nu știu de ce ai vrea să te muți iar cu mine.
Poate pentru că, din toți oamenii pe care i-am cunoscut până acum,
ești singura cu care am rezonat.
Vezi, ți-am zis că o să fie distractiv.
Ce zici de Crăciun?
Mai bine un film?
Mult mai bine!
Îți dau numărul meu, sau mă pândești lângă legume și fructe?
Cred că era cel cu conserve.
Numărul de acasă e pe spate.
Sună-mă!
- O Zi a Recunoștinței fericită! - Și ție!
Noapte bună! Mi-a făcut plăcere.
- Pa! - Pa!
Plecăm, Claire.
O Zi a Recunoștinței fericită!
Pa!
Îmi pare rău pentru Doug.
E bine. I-am zis că a mâncat o arahidă.
E cam nătăfleț, dar are suflet bun.
- Nu ne plictisești, Noah. - Niciodată!
- Mulțumim. - Pa!
Pa!
Aștept în mașină.
- Mulțumesc pentru invitație, dle Bennet! - Oricând!
Presupun că „îmi pare rău” e o scuză prea modestă?
- Nu e vina ta. Doar că… - Știu!
Ai multe de analizat. Vreau să nu te grăbești
și să te gândești, Claire, pentru că ai mai multe opțiuni.
Ai absolută dreptate!
Te întorci la școală?
Da. Cursurile încep luni și o să fiu acolo.
- Mă bucur să aud. Te iubesc! - Te iubesc!
Și mulțumesc că ai invitat-o pe Gretchen!
Sigur nu am exagerat?
Nu. A fost gestul patern perfect.
Următoarea o sărbătorim la tine.
Așa facem!
Ești gata să ne întoarcem?
Nu chiar.
Mai avem câteva zile până încep cursurile.
- Și vreau să văd unde duce asta. - De unde o ai?
Am furat-o de la tata.
Mi-a zis că am opțiuni
și vreau să știu care sunt. Iar asta mă va conduce la ele.
O busolă?
Bine.
Ai chef de o aventură?
E în regulă dacă nu ai. Înțeleg! S-ar putea să dăm de Becky acolo.
Da. Nu pot să zic că mor după ea.
Dar după tine, da.
Deci, încotro?
La dreapta.
L-ai salvat pe Edgar.
Ce onorabil!
Când m-ai trădat, ai pus-o în pericol pe Charlie.
Fratele tău avea dreptate.
Ești puternic. Dar și eu sunt.
N-o s-o mai vezi niciodată.
Ba nu. Încă ai nevoie de mine.
Așa că, ori îmi spui exact când și unde e Charlie, ori plec.
- Și tu vei deveni cel pierdut. - Îmi place!
Micuțul pune piciorul în prag!
Dar nu crezi că te-aș lăsa să pleci, nu?
- Nu ai de ales. - Mereu am de ales.
Cum te simți, Hiro?
Trebuie să îl salvez pe Watson. Teleportează-mă la bord, Scotty.
Ce ai făcut?
O să îl găsesc și o să îl aduc înapoi, mamă.
S-a terminat.
Nu mai e posibil.
Singurul lucru pe care îl știu, pe care pot conta
de când a început totul, e că orice e posibil.
E Sylar.
Vreau să-l văd mort!
Dar știi ce vreau și mai mult? Ca fratele meu să fie în viață.
Găsesc o cale!
VA URMA…
Subtitrarea: Catinca Ștefan