Din episoadele anterioare…
Orice s-ar întâmpla, te poți întoarce oricând aici.
Știu. Voi găsi drumul.
- Încântată. - Mamă, ea e Emma.
O să omoare mii de oameni. Va fi o baie de sânge!
Spune-mi exact ce ai văzut.
- Nu o poți salva. - Dar altcineva poate.
Oamenii cred că e un dar să visezi viitorul. Se înșală.
Nu vreau să fiu singur.
Cumva, ar trebui să mă ajuți.
Pot doar să îmi imaginez ce pot astfel de…
scuze să facă cu umanitatea cuiva.
Ca să devină iar uman, e nevoie să renunțe la puteri.
A fost așa greu?
- Sunt Gabriel, prieten cu Matt. - Îmi pare rău! Nu e acasă.
Îmi poți spune unde e? Trebuie să vorbesc cu el.
Asta e fantezia ta. Nu e viața mea.
E ceva în neregulă?
Da, ceva e în neregulă.
CAPITOLUL ȘAISPREZECE „ARTA ÎNȘELĂTORIEI”
E liniște. Unde sunt toți?
Circul e închis, Samuel.
Au văzut toți ce ai făcut cu orașul.
- Le e frică de mine. - Poți să îi condamni?
În sfârșit aveam o casă aici…
Ne puteam construi o viață. Asta voiam.
Ai spus că și tu vrei.
Nu mai ai încredere în mine, nu? De ceva timp.
Arată-mi de ce să am.
Din încredere vine credința, Lydia. Cred că îți e greu să ai așa ceva,
când poți privi în sufletul cuiva cu o simplă atingere.
După tot ce am făcut pentru tine și pentru ei, eu sunt cel rău?
Și tu… pari să fi devenit cea cu puterea empatiei în locul Joseph.
Toți se așteaptă să fii vocea lor, nu?
Ce le-ai spus?
Nimeni nu te mai respectă.
Le voi recâștiga respectul.
Îi iubesc.
Am nevoie de ei.
Și o să fac orice…
să le arăt ce pot.
Nu te teme.
Am venit să te salvez.
Bună, sunt Peter Petrelli. Emma Coolidge e acolo?
Uite, e… e important.
Doar…
Da, deja am trecut pe la ea. Nu e acasă.
Dacă o vezi, suna-mă, da?
Da. Mulțumesc.
Mamă?
Janice, iubito, ești acasă?
Janice?
Vai!
Nu puteai să le aduci din două drumuri?
Doamne! Iar ești în capul meu?
Nu mai e la modă. Să te ajut.
Parkman, dacă te voiam mort, nu vorbeam acum.
Ce naiba vrei?
E complicat. S-au schimbat multe de când ne-am văzut ultima oară.
Putem spune că acum caut adevărul.
- Matt, dragă. - Janice, bună!
Credeam că ești la muncă.
L-am dus pe Matty la creșă. Clientul a anulat.
Bine că eram acasă, pentru că Gabriel era în zonă.
Are o mulțime de povești.
Povești?
De când eram parteneri în poliție.
M-am gândit că vreți să stați de vorbă, așa că v-am pregătit ceva de mâncare.
Arată minunat, mulțumim!
Parkman, relaxează-te, mănâncă ceva! Chiar trebuie să vorbim.
Știi, nu cred că e momentul oportun.
De fapt, nici nu e important.
- S-a terminat. Nu trebuie să-i spun. - Ba da.
Un criminal în serie cu superputeri a venit metamorfozat în campus
și a făcut un grafic al vieții tale.
N-a fost un grafic. Mai degrabă era…
- Nu contează! Trebuie să îi spui. - Serios?
Când Sylar mi-a omorât adevăratul tată, el nu mi-a zis.
Știu.
Ai dreptate.
Dar…
Știu.
Cât o să ții ranchiună? Lipsa comunicării trebuie să înceteze.
Eram bine înainte de asta.
Vrei să vin cu tine?
Da.
Nu. Trebuie să fac asta singură.
Te pot aștepta.
Cred că o să dureze.
Tot ce trebuie să discutăm, despre Sylar…
mușamalizarea morții tatălui meu. Să nu uităm de circ.
Sunt sigură că tata are multe de zis despre asta.
Da.
Succes!
O să te simți mai bine după.
Iar dacă nu, măcar o să fii cofeinizată.
- Claire? - Lauren. Bună!
Mă lași să intru?
Da, desigur.
Unde e tata?
E plecat puțin.
Am adus cafea.
Am zis că e timpul să discut
cu el.
Îmi pare rău, dar… Tu de ce ești aici?
Eu și tatăl tău suntem…
Nu. Nu la asta… Nu despre asta vorbeam.
Dar aveți dosare de la Primatech și hărți din satelit și asta e…
absolut tot la ce a zis că o să renunțe.
- Claire, încerc să ajut un prieten. - Prietenii merg la cină și la film.
Vrei să îl ajuți?
Spune-i tatei că, orice ar face aici, trebuie să se oprească.
Nu e așa de simplu.
De ce? Ce s-a întâmplat?
A fost un incident.
E Samuel Sullivan.
Ce a făcut?
Ei zic că a fost alunecare de teren, dar știm că a fost Samuel.
Credeți că a îngropat un oraș?
Poate face asta?
Adună mai multă putere dacă e înconjurat de speciali.
Două sute de morți, dar încă recuperează cadavre.
Ce intenționați să faceți?
Tatăl tău trebuie să vină.
- De ce nu iei loc… - De fapt, am un curs.
Aveți totul sub control. Spune-i că am trecut pe aici.
- Claire, stai. - Să savurați cafeaua!
Claire…
Mie mi-au plăcut mereu cele alb-negru.
- Mai sunt preferatele lui Matty? - De unde știai?
După cum ziceam, eu și Parkman eram destul de apropiați.
Am trecut prin…
consiliere împotriva dependenței… ne-am înfruntat demonii.
Știi ce, dragă, o să îi arăt lui Gabe ce am făcut în subsol.
Da.
Lumea minunată a proiectelor lui Matt.
- O să îți placă acolo. - Sunt sigur.
Misiune pentru aflarea adevărului? Ce naiba înseamnă asta?
Trebuia să mă asigur că îmi amintesc corect.
Soț și tată…
ai găsit o cale de a trăi cu puterea.
Știi, poate nu mă crezi…
dar într-un fel ești mai puternic ca mine.
Nu mă tem de tine. Dacă vrei să te răzbuni…
După ce mi-ai făcut, am fost tentat.
Dar nu vreau să mai fiu așa.
Vreau să îmi intri în minte iar.
Vorbești serios. Vai, nu ești zdravăn!
Dacă nu sunt, e din cauza puterilor.
Nu mai pot trăi cu ele, Parkman.
Așa că trebuie să le iei.
Vrei să…
Și cum să fac asta?
Creează un blocaj mental, reprimă-le. Sincer, nici nu îmi pasă.
Tot ce știu… e că dacă sunt eliberat de tentația puterilor…
O să fii normal?
Îmi pare rău. Șansa asta s-a dus acum 50 de crime.
Te-am rugat frumos.
Ultima oară mi-ai făcut viața un coșmar.
Cum crezi că aș risca asta?
Janice… și puștiul.
Chiar vreau să mă schimb.
Dar nu sunt zdravăn. Îți amintești?
Trebuie doar să arăți cu degetul.
Bine. O să încerc.
Dar las-o pe Janice să plece.
E un gest de bună-credință.
Bună, mamă!
- Ce e? - Nathan.
Au sunat cei de la pompe funebre.
Au nevoie de textul final pentru piatra funerară
și nu am știut ce să spun.
Totul pare final…
Știu că sunt doar cuvinte, dar odată scrise…
dacă le sculptează în piatră…
Știu, mamă.
Poate că sunt egoistă, Peter, dar voiam să te văd.
Să mă asigur că ești bine.
Din cauza viziunii.
Și eu am avut visul, mamă.
I-am văzut pe toți.
Iar Sylar…
Încerca să o ajute pe Emma.
Ai văzut și tu?
Orice ar fi viziunea asta, Peter, ține minte un lucru.
Un act izolat nu îl face pe Sylar salvatorul prietenei tale.
Aută-mă să-l găsesc, mamă!
Știu că știi unde e.
Sylar e mereu în gândurile mele.
Dar te implor să nu te duci.
L-a ucis pe Nathan și ultima oară era să te ucidă și pe tine.
Mamă, Emma are probleme.
Sunt în joc viețile oamenilor. Nathan nu i-ar abandona niciodată.
Și știi că nici eu nu pot.
O să se sfârșească prost. Samuel e nebun.
Tata o să îl doboare și sigur n-o să se termine bine.
Ce? Ce vrei să spun?
Ce să fac?
Nu știu. Ai un curs de științe umane în 20 de minute.
Am o idee. Du-te la cursuri!
Ai auzit ceva din ce am spus?
Da. Totul.
Dar, ce o să faci, Claire?
Tatăl tău a avut dreptate cu circul. Nu trebuia să te fi dus.
Samuel e rău, da.
Dar ceilalți sunt familii și copii.
Vor să trăiască fără să-și ascundă abilitățile.
Parcă ziceai că ei îi amplifică puterea lui Samuel.
Dar ei nu știu asta.
Ai fost acolo o singură zi. De unde știi?
- Trebuie să îmi împrumuți mașina. - Nu.
Am crezut că mă susții.
Vrei o viață normală, nu?
Lasă-l pe tatăl tău să se ocupe.
Haide, te rog! Vino la curs cu mine…
Sau nu.
Să-i faci plinul!
- Nu răspunde. - Zicea că are un curs.
Claire, sună-mă imediat ce auzi mesajul.
- Nu trebuia s-o lași să plece. - Și ce trebuia să fac?
S-o iau de păr și s-o încui în debara?
Ce vrei să facem?
Mergem. Dacă Samuel întețește atacurile,
nu putem aștepta să vedem ce mai face.
Ai dreptate, dar ești implicat. Samuel e o amenințare
și nu doar pentru Claire.
Dacă nu ești 100% concentrat…
Mă descurc. Nu îți face griji pentru mine.
Asta nu mai e o opțiune.
Să mergem.
- Claire… - Trebuie să vorbim.
Ce faci aici?
Tatăl tău vine după Samuel…
să îl ucidă.
Claire, dacă Samuel află, o să…
Știu. De aceea am venit. Am mai văzut așa ceva mergând prost.
Nu vreau ca tata sau altcineva să fie rănit.
Dar nu avem mult timp.
- Samuel nu va accepta. Nu se va preda. - Trebuie să încercăm.
Claire, nu mai ascultă de nimeni!
Daca tatăl tău vine, ar trebui să o iau pe Amanda.
Și ce, Lydia… să fugi? La asta s-a ajuns?
Nu te pot condamna…
Ce am făcut cu orașul, cu oamenii…
Claire, eu…
- Speram să te întorci pentru alt motiv. - Cum ai putut?
Nu știu la ce m-am gândit.
Aș vrea să pot da timpul înapoi…
și atâtea altele. Joseph…
Ți-am zis că primul număr pe care l-am văzut cu Joseph a fost cel de trapez?
La cum se aruncau prin aer, amândoi am crezut că au puteri, ca noi.
Când am mers în culise, tipul ne-a zis că singura putere e forța gravitației.
Oricât de sus sărea el,
era mereu acolo, să-l prindă.
Am realizat că gravitația înseamnă ceva diferit pentru fiecare.
Majoritatea vieții mele, Joseph a fost a mea.
Mi-am pierdut calea.
Propria mea familie se teme de mine.
- Singura mea putere. - Asumă-ți responsabilitatea.
Trebuie să te predai.
Tatălui tău?
Nu e cunoscut pentru mila sa.
Dacă te predai, nu te va răni, promit!
Te rog, Samuel!
Ascult-o.
Dacă îți pasă de familia asta,
protejează-i.
Uite-l pe Samuel!
Îl văd.
Stai puțin. E Claire? La ora două?
Bună, Claire!
Tată, unde ești?
Aproape.
Am auzit că ai venit. Mersi pentru cafea.
Care e situația acolo?
Samuel vrea să se predea.
Serios?
- De ce? - Să își protejeze familia.
E dispus să se predea dacă restul celor de la circ
sunt în siguranță, fără să fie expuși.
Și îl crezi?
Dacă avem șansa să facem asta fără ca cineva să fie rănit,
nu trebuie să încercăm?
Tată, e cea mai bună variantă. Tu îl iei pe Samuel și nimeni nu e rănit.
Bine.
Ne întâlnim în câmp, în fața circului.
Ne vedem curând.
Se predă.
Și chiar crezi că o să se predea?
Nu știu. Claire așa crede. Trebuie să am încredere în ea.
Gata. Vrea să vă întâlniți în câmp.
Ești sigur că e o idee bună?
Dacă e o capcană, ai o țintă mai bună. Câmp deschis, departe de ceilalți.
Stai puțin. Mă duc să îl scot afară.
Ține-l în vizor.
Hei…
Ai grijă!
Știu că ce am făcut recent v-a determinat să vă întrebați
ce intenții am.
Regret ce am făcut.
Am acționat din impuls și asta l-a adus
pe un agent… la noi.
E în regulă. E în ordine.
Mă vor doar pe mine.
Claire m-a ajutat să aranjez o predare pașnică.
Mă duc cu ei.
Nu, vă rog, ascultați.
Știu că nu o să fiți toți de acord.
Dar e singura opțiune.
Siguranța fiecăruia dintre voi
și familia asta sunt tot ce contează pentru mine.
Și dacă asta înseamnă că trebuie să plec, așa să fie.
Parkman, m-am ținut de cuvânt. Am lăsat-o pe Janice să plece.
- Acum e rândul tău. - Știu.
Știu. Am zis că încerc.
Nimic nu s-a schimbat.
Știu că poți, Parkman.
- Ce este? - Nu știu.
Nu știu.
Bine.
În regulă…
- Nu pot! - Mai încearcă.
Poate… că nu e din cauza mea.
Sylar, poate că te opui tu.
Poate că nu vrei să renunți la puteri.
- Nu! Minți! - Nu mint.
Matt, ce se întâmplă?
Nu! Oprește-te! Stai! Vai, Doamne!
Te rog, dă-i drumul.
Hei! Uită-te la mine! Haide, dă-i drumul!
N-are nicio legătură. Haide, dă-i drumul!
- Încerc din nou. - Nu e suficient.
- Vezi ce mă provoci să fac? - Hei!
Nu știu dacă pot face asta pentru tine.
Poate ai nevoie de mai multă motivație.
O să mă scapi de puteri, Parkman… sau le folosesc…
Le folosesc pe toate.
Și, crede-mă, pot să fiu foarte creativ.
La naiba!
Samuel! Vino repede!
Nu!
Apasă pe rană! Am nevoie de ajutor. Haide!
Ai vrut să știi ce intenții am.
Tu ai făcut asta?
Îmi pare rău.
Îmi pare atât de rău!
Aveau nevoie de un personaj negativ… cineva mai rău ca mine.
Tu le-ai dat asta. Mulțumesc.
Dă-te la o parte!
Dă-te la o parte.
E prea târziu, Claire.
S-a dus.
FATA CU TATUAJE
Haide, tată!
Răspunde, te rog!
Samuel.
Tată.
L-am găsit pe deal…
cu asta!
- Ești bine? - Claire, nu eu am făcut asta.
Nu am tras…
Criminalule!
El e.
Tu l-ai adus aici. Ești una dintre ei.
Dă-te înapoi!
Nu, nu îi răniți.
Suntem mai buni de atât.
Du-l în Casa Oglinzilor.
Legați-l!
Și pe ea?
În rulota mea.
Lasă-mă! Dă-mi drumul!
Nu! Tată!
Dă-mi drumul! Samuel, nu el a făcut-o!
Lasă-mă!
- Dacă îi faci ceva, jur că… - Asta e problema, nu?
E nevoie doar de un gând. Cu puterile, e simplu.
Înțeleg, crede-mă. Dar nu trebuie să le folosești așa.
Ba da.
Puterile sunt eu acum.
Te-ai luptat cu puterea,
cu tentația continuă. Spune-mi, cum compartimentezi?
Cum le faci să nu te copleșească?
Începi să înțelegi că ești mai mult decât aceste puteri.
Mai întâi suntem oameni.
Te rog, dă-i drumul!
Uite… Fac ce vrei, dar lasă-mă puțin
să mă asigur că e bine.
Ultima șansă, Parkman.
Haide! E în regulă.
- E Sylar, nu-i așa? - Da. Îmi pare rău.
E absurd.
Vrea să îi iau puterile și să îl fac normal.
Am intrat în mintea lui și e serios, dar nu pot să îi dau ce vrea.
Lasă ce vrea. Lucrez cu monștri ca el.
E defect, Matt.
Trebuie să îl îngropăm cumva… ca să nu mai poată face rău nimănui.
Da, așa e. Du-te! Du-te și nu te întoarce până nu te sun.
Dă-i drumul!
Ai dreptate. Am ezitat. E vorba de motivație, nu?
Dacă ti-aș spune că pot fi special?
Dar, ca să fiu, trebuie să rănesc oameni. Ar trebui?
Tu? Nu ai putea să faci rău nimănui.
Mami.
Eu nu…
Nu mă simt diferit.
Încearcă ceva, pe mine. Haide!
Ai reușit.
Nu mai am puteri.
Nu. Le-am îngropat undeva unde nu le poți accesa.
Mi-ai amenințat familia pentru ultima oară.
- Ce ai făcut? - Știu exact ce te sperie, Gabriel.
E să fii singur cu nemurirea ta.
Ce mi-ai făcut?
Te-am închis în mintea ta bolnavă.
O să fii singur, Sylar.
Extrem de singur, în acest coșmar care va dura pentru totdeauna.
Cel mai frumos e că, după ce plec, nu îți vei aminti ce am făcut.
Și vei trăi fiecare zi seacă, de parcă e reală.
Ai zis că mă ajuți.
Da, probabil ca o părticică din tine a rămas în mine, pentru că am mințit.
Bucură-te de iad!
Parkman?
Matt?
Samuel a zis că vei veni. Slavă Domnului! Avem nevoie de ajutor.
În sfârșit, avem un doctor.
- Ce s-a întâmplat? - Am fost atacați.
Atacați? De cine?
Oameni care nu ne înțeleg, Emma…
care se tem de noi.
Nu contează.
Contează doar că ești aici.
Nu doar că o să mă vindeci, Emma.
O să ne ajuți să clădim o nouă lume.
O nouă lume?
Le vom arăta, Emma.
Le vom arăta cât de buni putem fi.
Matt?
Matt!
Scuze! Lucram în subsol.
- E în regulă. Nu ne-am văzut de mult! - Da. Cum ești?
- Ce? - Sylar e aici.
- Despre ce vorbești? - Despre ce gândești tu.
Nu îl poți lua!
O să moară oameni, Matt. Sylar trebuie să îi salveze.
Peter, e un criminal! Hei!
Haide, oprește-te! Ascultă-mă. E blocat, Peter.
Ce naiba ai făcut?
I-am intrat în cap și l-am blocat în coșmarul lui.
N-o să mai facă niciodată rău.
- Îl aduc înapoi. - Nu.
Nu poți! Dacă intri în mintea lui, nu mai ieși, Peter!
Nu! Peter!
Matt?
Hei!
Tracy Strauss.
Noah Bennet mi-a zis să sun dacă se întâmplă ceva rău.
M-am dus la Bennet.
Am crezut…
Uite ce au făcut…
acești așa-ziși oameni normali.
Cum ai permis așa ceva?
Am greșit. Știu asta.
Dar eram dispus să mă sacrific să vă protejez…
să salvez familia pe care toți o iubim.
Dar lumea exterioară a dovedit încă o dată că cei ca noi nu vor fi acceptați.
Am văzut-o toți…
în ochii celor care vin să ne vadă.
Uimiți de puterile noastre…
dar plini de repulsie,
pentru ceea ce suntem.
Am văzut asta iar ieri…
în orășelul de peste deal…
și în gloanțele care m-au lovit și care au omorât-o pe Lydia.
E timpul…
E timpul să lăsăm teama în urmă.
E timpul să arătăm lumii…
ceea ce suntem cu adevărat.
VA URMA…
Subtitrarea: Catinca Ștefan