23.976
Fugi, fugi, fugi!
Dă-te din drum. E o maşină.
- Haide. Ieşi din joc. - Serios.
De ce nu te plimbi, să vezi casă.
Dacă ai întrebări, nu ezita, bine?
Mulţumesc. Bună. Ce faceţi, domnule?
Intraţi. Avem informaţii despre proprietate.
Dacă vă pot face să semnaţi, ar fi minunat.
Mulţumesc.
La dreaptă e bucătăria.
De ce nu vă uitaţi înăuntru? E utilată cu instrumente noi -
După cum vedeţi, aveţi foarte mult spaţiu.
Acesta e al doilea dormitor, de la etaj.
Familia are doar o fetiţă.
Nu e drăguţ?
Trebuie să vedeţi dormitorul principal.
Podelele sunt originale -
Deci cred că avem proiecte reale.
Aveam un cuplu care era foarte interesat.
- Nu alerga pe scări. - Ok, mami.
Deci nu aş fi surprinsă să primim o ofertă.
Cred că preţul e rezonabil.
- Urci? - Da.
Mă mai uit o dată peste astea.
- Noapte bună, dragă. - Noapte bună, mami.
Te iubesc. Somn uşor.
- John? - Vin imediat.
John?
- Mary Kay? - John!
Mary Kay?
Bună, Bob.
- Vezi la ştiri? - Da.
Am coborât să văd ce pierdusem.
Cuplu tânăr atacat, târât jos...
ucis cu un topor antic.
Fără semne de intrare forţată.
Nimic spart. Nimic deranjat...
sau furat, cu excepţia...
- faptului că fetiţa lor lipseşte. - Ce?
Da. Nici asta nu a apărut la ştiri.
Sistem de alarmă de 5000 de dolari
Trebuia să economisească banii şi să-şi ia un rottweiler.
Cât a durat până a venit poliţia?
Compania de securitate a spus că au ajuns în cam cinci minute.
Verificăm asta.
Casa era de vânzare.
Da. Ieri avuseseră o vizionare.
Agentul imobiliar vine aici.
Uciderea a fost premeditată.
Ucigaşul a venit probabil la o vizionare...
şi s-a ascuns undeva până a revenit familia.
A închis alarma când a plecat.
Şi fetiţa?
- Am nevoie de o şurubelniţă. - Da, poftim.
Poftim.
- Doamne Sfinte. - Cheamă medicii!
Nu, nu, nu. Nimeni nu-ţi vă face rău, dragă.
Haide. Lasă-mă să te ajut.
Totul vă fi în ordine.
Totul vă fi bine.
Nimeni nu-ţi vă face rău, suntem aici să te ajutăm.
- Cum se simte? - Vă fi bine.
Fluidele sunt scăzute, dar nu sunt urme de rău fizic...
în afară de şoc.
Doar ca-
Da. Ştiu.
E ok.
Totul e bine, scumpo. Eşti într-un loc sigur.
Nimeni nu-ţi vă face rău aici.
- Poţi să chemi o soră? - Da, sigur.
- Nu te poţi aştepta la prea multe, Bob. - Adică?
Ştiu că vei dori să vorbeşti cu ea.
- Ştiu că vei dori să ştii ce-a văzut. - Nu avem alt martor.
Prin ce-a trecut ea, nimeni -
copil sau adult - n-ar trebui să treacă.
Dacă i se cere să vorbească despre asta, e ca şi cum i-ai cere să retrăiască tot.
Nu trebuie să-ţi mai spun că tipul ăsta e liber pe undeva.
I-a ucis pe oamenii aceia cu sânge rece, Catherine.
N-o poţi forţa, Bob.
O să facă asta la momentul potrivit...
dacă e cazul.
Am chemat deja un psiholog să lucreze cu ea.
Îţi cer - te rog nu lăsa departamentul să facă vreo greşeală...
încercând să scape uşor de asta.
E deja ceva cu care fetiţa asta vă trebui să trăiască tot restul vieţii.
Abraham Lincoln, Elvis şi Muhammed Ali -
Toţi au semnat în cartea de oaspeţi de la vizionare.
În opinia mea profesională nu sunt suspecţi viabili.
Îl dăm în urmarire pe Elvis, pentru orice eventualitate.
- Ai găsit ceva folositor? - Un nume.
E interesant că apare cu două săptămâni înainte...
- la prima vizionare. - Urmărea.
John Allworth. Semnătura, centrifugă.
Linii verticale, expansiune în faţă -
liniile puternice, măsurate...
alternând scrisul de mână şi de tipar.
A avut aceeaşi semnătură dintotdeauna.
- Ce-ţi spune asta? - Ca semnatarul e calculat.
Are o ţintă.
Dar asta e pentru a ţine sub control furia sau mânia lui.
Poate fi exploziv, dispus la ieşiri violenţe.
- Fără glumă. - Chiar dacă e omul nostru...
e clar un pseudonim.
Adresa trebuie să fie falsă.
Probabilitatea e mare, dar nu e sigur.
Dacă nu este John Allworth, poate e cineva care îl cunoaşte.
Căutăm pe cineva care-şi asumă riscuri.
Dar e un tip calculat, cum a zis James.
A lăsat copilul în viaţă cu un motiv.
S-a semnat John Allworth cu un motiv.
O să îl prindem dacă putem afla care e acel motiv.
Dl. Allworth.
Vezi dacă directorul locuieşte în clădire.
Slabe şanse.
Da? Ce?
Sunt detectivul Geibelhouse de la Poliţia din Seattle.
- Locuiţi aici? - Da.
- Vă cunoaşteţi vecinul, dl. John Allworth? - Cine?
John Allworth. Locuieşte vis-a-vis.
- Da? - Îl cunoşti pe tipul care locuieşte aici?
Nu. Care e treaba?
Încercăm să-l găsim pe dl. John Allworth, vecinul de alături.
E parte din investigaţie.
- Nu ştiu nimic despre asta. - Mulţumesc.
Au fost 4,900 de vizionări de case în King County în ultimele şase luni.
Analiza grafologică potriveşte semnătura făptaşului...
cu cel puţin 37 de vizitatori...
folosind numele John Allworth, Travis Bickle şi Rudyard Holmbast.
- "Rudyard Holmbast"? - Da.
Şi, ce? Vrei să batem şi la uşa lui?
Sunt peste 30 de case pe care nu le-a ales din vreun motiv oarecare.
Găseşte motivele acelea, găseşte un model...
şi te vei apropia de criminal, de ceea ce e în capul lui.
Haide, Frank. Adică, dacă a fost la întâmplare?
Şi dacă tipul îşi alege victimele doar pentru că îi sunt la îndemână?
Atunci şi asta ne vă spune ceva despre el.
Cred că ne pierdem timpul aşa, Frank.
Oricum nu avem altceva pe moment.
Avem fetiţă.
Dr. Levinson,
Unitatea metabolică. Dr. Levinson, Unitatea metabolică.
E foarte bine, Patricia.
E o fată?
Ai cam ascuns-o acolo, nu-i aşa?
Foarte inteligent.
Vrei să vezi ce ţi-am adus?
E pentru păr.
E de la o fetiţă care are cam aceeaşi vârstă ca tine.
O cheamă Jordan, şi când i-am povestit de tine...
m-a întrebat dacă ai păr frumos.
Şi i-am spus că lung şi drept şi frumos.
Şi ea a fost aşa de geloasă pentru că...
ea are păr creţ şi vrea să-l aibă drept.
Sunt sigură că tu vrei păr creţ, nu-i aşa?
Pot să-ţi pun asta în păr, Patricia?
Oh, e foarte frumos.
Vreau acasă.
Ştiu că vrei. Îmi pare rău...
dar trebuie să stai aici.
E doar pentru că toată lumea vrea să fii în siguranţă, da?
Cred că ar trebui să desenăm.
O să desenez o fetiţă cu fundă roz.
Şi tu?
Ce vom găsi noi şi nu au descoperit o armată de tehnicieni?
Poate nimic.
Se poate că ucigaşul să fi luat ceva.
- Un video? - Se poate.
Asta e treaba unui spărgător, Frank.
Poate că nu.
- E gol. - Da.
- Te rog. Dă-i drumul! - Copilul meu!
- Te rog, dă-i drumul! - Copilul meu!
Mary Kay!
- Te rog, dă-i drumul! - Copilul meu!
Mary Kay!
Nu, regret. Nu e acasă. Vreţi să-i lăsaţi un mesaj?
- Bună! Ce faci azi? - Bună, ce faci?
Cred că sunt bine.
- Nu poţi să baţi asta, nu? - Mulţumesc. O zi bună.
Mulţumesc. Ne vedem mâine.
Ia orice vrei!
Ce vrei?
- Copilul meu! - Te rog, dă-i drumul!
- Copilul meu!
- De ce a trimis-o la Realtor? - Ca să o îngrozească, probabil.
Sau să o pedepsească, aşa cum a pedepsit familia ei...
pentru vreo crimă imaginară.
Timpul trece, nu?
Da.
- O să se afle. - Poate chiar asta şi vrea, Bletch.
Şi cu cât nu-i dai ce-şi doreşte...
cu atât avem mai multe şanse să-l scoatem la lumină şi să-l prindem.
Tu şi cu mine...
ne tot învârtim în jurul fetiţei.
Nu pot, Bob.
Bună, ce faci?
Bună. Ce faci?
Bună, ce faci?
Bună. Ce faci?
Bine. Tu?
Bine. Intră.
Avem vin şi brânză, dacă doreşti.
Poţi să te uiţi.
Sperăm că poate...
- îmi faceţi un tur. - Da, sigur.
De ce să nu începem de sus?
Pot mai întâi să întreb...
casa are sistem de alarma, nu-i aşa?
Da, unul foarte sofisticat, cea mai bun.
vezi detectorul de mişcare de acolo?
Sunt instalate în toate camerele din casă.
Dacă ai lucrări de artă valoroase sau ceva de protejat...
sistemul foloseşte o legătură wireless către o companie de securitate privată.
- Poţi să-mi faci o demonstraţie? - Sigur.
Dacă îmi amintesc cum.
- Ai codul? - Da, îl am.
Un sistem de alarmă excepţional, şi ticălosul a trecut de el.
- Cum? - Nu ştiu.
Nici măcar nu a pornit de data asta.
Băieţii mei l-au pornit când au fost sunaţi la 911.
- S-a sunat la 911? - Da. Ni s-a raportat o spargere.
- Auzi? - Nu, nu încă. De ce?
Sunt şanse să ai o înregistrare a vocii criminalului.
Mai am nevoie de cineva care să ne ajute la rapoarte.
Vrei să chem pe cineva?
- Poate vrei să-l verifici de amprente. - Da. Stai o clipă.
Crezi că ştia codul?
Doar dacă sistemul nu era activat.
Femeia a murit cu butonul în mână.
o puşcă de calibrul 12, Frank.
Se poate să fi fost o înscenare, Bletch.
Deci a ucis-o şi a sunat apoi la 911.
Victima e divorţată. Nu sunt copii în casă.
E un cu totul alt model, Frank.
- Ai găsit arma crimei? - Nu încă.
Îşi asumă riscuri, dar totul e avut în vederea, plănuit -
ce să lase, ce să ia, ce vrea să vedem noi...
ce vrea să vadă alţii.
Lasă o înregistrare a celor întâmplate -
casete, telefoane la 911, martori.
Dr. Rubin, Unitatea psihiatrică.
Ce faci acolo, Patricia? Ce e asta?
Nu ştiu ce este.
Ăştia sunt copii?
Sunt prietenii tăi?
Sunt sigur că prietenii tăi vor fi fericiţi să te vadă.
Îi vreau pe mami şi tati.
Ce vrei?
- Te rog, dă-i drumul! - Copilul meu!
Mary Kay!
- Alo? - Frank, sunt Bob.
Tocmai am vorbit cu oamenii noştri.
Camera video furată de la locul crimei?
- Da? - A apărut la un amanet în Bellingham.
Proprietarul tocmai lucrează cu oamenii noştri la identificare.
- Poate te pot ajuta, Bletch. - Ce vrei să spui?
Tocmai am scos ceva de pe casetă.
Grupul Millennium are pe cineva care ne-o poate curăţa.
- Se poate să avem un portret. - O fată?
Da.
Încă nu vrei să-i arăţi nimic fetiţei, Frank?
Frank?
Mă gândesc, Bob.
Bună, Benny!
- Tati e acasă! - Bună, scumpo! Ce faci?
- Bine. - Cum a fost azi?
- Bine. - Da? Vrei să-mi povesteşti?
- Sigur. - Întâi, mergem sus şi facem o baie...
şi îţi curăţăm purceluşii.
Purceluşii? Cum s-au murdărit aşa purceluşii?
La şcoală.
- Vin într-o clipă. - Ok.
- Bună. - Bună.
Am ceva să îţi arăt.
- Al lui Jordan? - Nu, ale Patriciei.
A, lăsat-o pe Jordan la grădiniţă şi
mi-am petrecut aproape toată dimineaţa cu ea.
Ai vorbit cu ea despre astea?
Cât am putut. A început să întrebe de părinţii ei.
Cred că au destulă semnificaţie, Frank.
Aşa este.
Am aflat că cel pe care-l căutăm a lăsat un "X" roşu...
ca ăsta la locul crimei.
- De unde ştia Patricia? - Nu ştiu.
Poate purta el ceva de genul ăsta.
Am făcut ceva progrese.
E doar o poză de la care să plecăm.
- Vrei permisiunea mea. - Da.
Nu cred că vor fi aşa de binevoitori.
Nu-i pot opri, Frank. Dar sentimentele mele sunt la fel.
Dacă i-o arăţi tu?
- Ce vă spune? - Poate îl cunoaşte.
Poate e un vecin.
Cineva care a intrat în contact cu familia.
O să o fac, Frank, dacă crezi că e singura cale.
Nu.
- Asta doreşte el. - Ce tot spui?
Asta a vrut de la început...
să folosim copilul.
E atât de clar din indicii -
filmul, caseta audio -
Era evident că i le vom duce ei.
Vrea ca ea să retrăiască asta.
Probabil ceva ce el a retrăit toată viaţa.
- Bletcher. - Da, Bob, eu sunt. Vreau să vorbim.
Vreau să vorbesc cu oamenii tăi. Nu vreau să se ducă nimeni la fetiţă.
- Îmi promiţi asta? - De ce, Frank? Ea e cheia.
Da, ştiu că e cheia...
dar nu cum credeam noi.
- Ce ai? - O puşcă în gunoi.
Calibrul 12- cu urme de sânge pe ea.
- Cine a găsit-o? - Un grup de copii.
Agentul de circulaţie ne-a chemat.
Scuzaţi-mă, domnule. Putem vorbi?
Da, desigur.
Imediat după ce-i ajut pe copii.
- Haide - Hai hai hai hai!
Hai, hai hai!
- Afară! - Dormitorul e gol!
- Verifică asta! - Bine, să-i lăsăm pe tehnicieni înăuntru.
- Verificaţi tot. - Nu e nimeni aici.
Vreau toate casetele catalogate şi trimise imediat la biroul meu.
- Crezi că a fugit? - Nu şi din oraş.
Ne-a lăsat puşca care să ne ducă la apartamentul lui...
ca să ne dovedească că nu îl putem găsi.
La naiba.
Cu două ore mai devreme, ofiţerul care a luat raportul i-ar fi văzut poza.
- Acum fuge. - Unde?
Ca să-şi gândească următoarea mutare...
să ne arate ce deştept este.
Nu-mi pasă cate e de deştept.
I-am pus poza în ziar, tipul nu vă putea...
să traverseze strada fără să pornească o paradă.
Dacă îl faci prea cunoscut vă dispărea de tot.
- Şi pe urmă? - Ai cinci zile până sâmbătă.
Cinci zile ca să-ţi dai seama cum vă acţiona.
Crezi că vă ataca altă familie?
Ne învaţă o lecţie despre impresia de siguranţă...
şi despre cât suntem de vulnerabili.
Şi lucrează ca agent de circulaţie pentru şcoli, la naiba.
Vrea ca fetiţa să-i retrăiască coşmarele.
Cum creşti miza?
Făcându-ne pe toţi să retrăim.
Nu te-am putut găsi.
Scuze, voiam să iau nişte aer.
Iei nişte aer cu mine?
- Cum obraznic, nu-i aşa? - Da.
- Te gândeşti? - Da.
Mă gândesc la părinţi, la bunici.
În urmă cu 40 sau 50 de ani...
nu-şi încuiau niciodată uşile ziua sau noaptea.
Se pare că am acceptat asta...
cu multă naturaleţe.
Sistemele de securitate -
Ne-am permis să devenim aproape asediaţi de spaimă.
Dacă nu te temi, trăieşti în negare.
- Lumea s-a schimbat. - Da, ştiu.
Nu poţi da timpul înapoi.
Dar mă întreb - încotro ne îndreptăm?
Mmm.
Bună. Bine aţi venit la Ivy Meadows.
Vă voi da o broşură...
şi vreţi să începem din bucătărie?
Pe aici. Avem...
un echipament grozav şi -
Nimic, şefu'.
Simte-te ca acasă, amice. Poate fi o zi lungă.
Ia-o încet.
- S-au ocupat şi celelalte case? - Nu.
Fie ne-a mirosit, fie a plecat din oraş.
Nu cred că se vă întâmpla, Frank.
Intrare. Bărbat alb. Înalt. Ochelari.
Omul nostru?
Nu sunt sigur.
- Daţi-i mult spaţiu. - Da, nu-l înghesuiţi.
Da.
Bună ziua, domnule. Bine aţi venit la Ivy Meadows.
- Pot să vă pun câteva întrebări? - Sigur.
- Acesta e modelul? - Da.
Dar chiriaşul şi familia lui locuiesc aici.
Oh. Abia dacă pare locuită.
Dacă e el. Vine drept spre tine.
- Aşa se ajunge la garaj? - Da, drept înainte.
Lângă spălătorie.
Proprietarii au încuiat pisica înăuntru. Nu am cheia, îmi pare rău.
E în regulă. Vreau să văd etajul.
Pe aici.
O să vă placă la etaj.
Dormitorul principal e mortal. Aveţi...
chiuvete gemene şi o baie cu bule de aer...
dulapuri mari în toate camerele şi -
o privelişte minunată din dormitorul principal.
- Se duce sus. - Să mergem.
- Unde e tipul care era cu tine? - Foloseşte baia.
- Verifică dormitoarele. Toate dulapurile. - S-a dus.
Da, aproape am terminat aici.
- Ai găsit vreun vehicul? - Nu.
Nu am găsit niciun vehicul.
- Poate a venit pe jos, cum a plecat. - Recepţionat.
- Te vom putea contacta? - Da.
- Mă găseşti pe staţie. - Bine. Terminat.
Terminat.
- Tipul a plecat, Frank. - Nu cred.
Căutăm de cinci ore jumătate, Frank.
Îţi spun eu. S-a dus.
E aici.
Scoate poliţia de aici. Toată lumea afară.
Atunci noi mergem la o plimbare.
- Geibelhouse? - Da.
- Lasă toată lumea acasă. - Ok.
Okay, să mergem. Haide.
Înapoi la maşini, ieşim de aici. Strângeţi.
Strângeţi, băieţi.
Bletch!
Ce este?
Câinele.
Vrei ceva bun?
Ce e asta?
Ce e băiatule? Uite.
Ok.
Frank!
- Eşti bine, Frank? - Da.
Cred...
că trebuie să chemăm medicul.
Îţi aminteşti numărul?
Nu pe de rost.
Sun eu.
Pediatria, Sora Turner, 2395.
Lucrător social în sala asistentelor.
Am auzit că fetiţa merge la orfelinat.
Da. Catherine a verificat.
Urmăreşte cazul, se asigură...
că Patricia vă avea parte de toată îngrijirea de care are nevoie.
Copiii.
- Supravieţuiesc. - Da.
- Prin excepţii monstruoase. - Hmm.
Tipul pe care l-am prins - părinţii lui l-au gonit.
Şi-a văzut mătuşa şi unchiul...
torturaţi de un fermier.
Tragedia se repetă.
Până e rupt cercul.
Te pune pe gânduri.
Ucigaşii nu se nasc, Bletch.
E tăticul meu.
Nişte îngeraşi. Unde e mami, Jordan?
- E încă acolo. - Oh.
E în rodine. Urc copiii în maşină, Frank.
- Te rog. - Doamnelor?
- E un ursuleţ frumos. - Mulţumesc.