Consiliu de familie, în sufragerie.
Ce naiba e aia ?
Din episoadele anterioare...
Am furat două pungi de heroină
și le-am pus în mașina lui Carrie.
Şi m-a suspendat.
Nu știu ce naiba să spun.
Tocmai mi-am dat seama. A fost o idioțenie !
Ce naiba ai ?
Kevin te ura.
Da, îl vreau pe fiul meu pentru mine, dar și pentru Kevin.
Fiindcă merită pe cineva mai bun decât tine !
Ce faci sâmbătă seară ?
Mă scoți la o întâlnire, Zabel ?
Am aflat că ultima persoană care a vorbit cu Erin McMenamin
în noaptea când a fost ucisă e posibil să fi avut o relație nepotrivită
cu o altă tânără.
Înțelegeți de ce îmi fac griji, nu-i așa ?
Nu te aude nimeni aici.
Tu cine ești ?
Sunt Katie.
- Buni ! - Drew !
- Buni ! - Stai puțin.
- Drew, hai aici ! - Vin acum.
- Nu-mi place. E prea întuneric ! - E în ordine.
- Gata, am venit. - Uite-o pe buni !
Vino încoace, băiete ! Așa !
Te-am luat în brațe. Ține-te bine !
- Avem vreo lanternă ca lumea ? - Da, sunt...
Lângă chiuvetă.
Numai una funcționează.
- Și lumânări ? - Da. Cred că avem câteva.
- Țestoasa mea ! - Ce ?
Am lăsat-o pe podea.
Aoleu, Doamne ! Probabil că se cacă peste tot !
Bine, hai, du-te cu Nana. Ia telefonul meu.
- Buni n-a vrut să spună "se cacă". - Poftim, Nana ! Chibrituri.
Mersi, scumpo.
Toată lumea e bine ? V-am mai adus niște baterii.
- Bună, tată ! - Ia uite, e bunicu' !
- A adus baterii ! - Ce faci, băiete ?
Mergem afară și ne uităm la lună.
- Ca lumea ! - O să aprindem lumânări.
- Du-o în camera ta. - Mulțumesc.
O să fie bine, Ryan.
E secretul nostru, da ?
Doar al nostru.
BETTY CARROLL
Dumnezeule !
7522 către centrală.
Trimiteți o ambulanță. Sunt la locul accidentului, pe Panel Road.
Am identificat victima ca fiind Betty Carroll. Nu are puls.
Cum merge treaba cu Faye ?
Nu e grozav pe moment.
- Îmi pare rău. - N-are de ce. O să se rezolve.
Am trecut prin experiențe mai grele, trecem și prin asta.
Tu ce faci ? Am senzația că nu te întreb îndeajuns în ultima vreme.
- E-n regulă, tată. Serios. - Ba nu, scumpo, nu e în regulă.
Am fost atât de mult... Eu și mama ta am fost absorbiți
de tâmpeniile noastre
și de problemele lui Kevin.
Am senzația că uităm să te întrebăm ce mai faci.
Consider de la sine înțeles că ești bine.
Și nu e corect, Siobhan. Nu mai fac asta. Bine ?
- Am cunoscut pe cineva. - Ai cunoscut pe cineva ?
A naibii țestoasă !
Ce zi e azi, Kev ?
Azi... e sâmbătă !
- August. - August...
- 14 ! - 14 !
Așa... Și de ce e o zi specială ?
E ziua mea ! Bate vântul plăcut, apa e bună...
După cum vedeți, lacul e în spatele nostru.
Vino după mine, mamă ! Hai să sărim amândoi !
- Unu, doi... - Doi, trei !
Trei !
CRIMA DIN EASTTOWN
Episodul 5
Kevin a fost un copil destul de normal.
Amuzant, caraghios, activ.
I s-a pus diagnosticul Tourette la opt ani.
Curând după aceea, au apărut tulburările de comportament.
O lovea pe sora lui,
pe mine, avea accese de furie din orice fleac.
V-a speriat vreodată comportamentul lui ?
Uneori, da.
Ați apelat la consiliere sau la medicație ?
Doamne !
Ce n-a luat... Adderall, Ritalin, Epitol...
Loxitane. Olanzapine... Ăsta a fost cel mai rău.
Se umfla ca un balon de la ăla.
Ne ruga în genunchi, în fiecare dimineață, să nu i-l mai dăm.
- L-au ajutat vreun pic ? - Unele.
Aveți un istoric de tulburări comportamentale în familie,
în afară de Kevin ?
Tata era deprimat. Nu a fost diagnosticat oficial,
dar mama îl trimitea de-acasă
când vedea că se prăbușește psihic. Se ducea și stătea la fratele lui,
în Drexel Hill, câteva săptămâni și se întorcea acasă
când își revenea suficient.
Și dv. ? Ați avut perioade de depresie ?
Da.
În anumite momente.
Privind în urmă,
poate că am avut.
Probabil că am fost deprimată.
A fost o perioadă după ce s-a născut Siobhan,
iar Kevin devenise dificil...
Da...
Dar, când eram copil,
mama nu a avut răbdare cu astfel de lucruri.
Era copleșită de starea tatei,
n-am vrut s-o împovărez și mai mult,
așa că m-am descurcat cum am putut.
Tatăl dv. cum a făcut față ?
S-a împușcat.
- Aveam 13 ani. - Îmi pare foarte rău, Mare.
Probabil că a fost o povară prea mare pentru tine, copil fiind.
Ce ai simțit ?
Că nu am fost de ajuns pentru el.
Credeți că e ceva transmisibil ?
Ce anume ?
Suicidul... boala mentală.
Fiindcă am citit o serie de articole și unii oameni de știință
cred că se transmite din generație în generație.
Credeți că e posibil ?
Ce anume căutați când citiți astfel de articole ?
Speranță, cred.
Speranța că nepotul dv. nu va avea soarta...
Soarta tatei. Sau a lui Kevin.
Vă îngrijorează că ar putea s-o aibă ?
Doamne, da !
Sunt îngrozită.
Biata Betty Carroll ! S-a dus să cumpere cereale,
a făcut infarct și s-a izbit de stâlpul ăla.
- Cerealele au ucis-o ! - Nu tocmai, mamă.
Dna Carroll ar fi făcut infarct
cu sau fără Cheerios.
Nu neapărat. Dacă i-a ieșit în cale o căprioară sau un raton
și s-a speriat atât de tare, că i-a explodat inima...
Drew, pune-ți pijamaua, dragule.
O clipă...
Nu. Asta ai spus și acum zece minute.
Du-te și pune-ți pijamaua acum.
- Du-te ! Acum ! - Bine.
Du-te fuga !
Pasează naibii mingea ! Hai, dă-o !
- Îți place asta ? - Da.
Bine.
Ce bine arată !
E frumos. Brățară ?
- M-am uitat la documentarul tău. - Da ?
Mi s-a părut frumos, Siobhan. Am fost foarte impresionată. Foarte curajos.
Mulțumesc.
Am avut o profesoară la laboratorul de producție media în anul I.
O femeie genială, însuflețitoare, pe nume Meg Frawley,
care tocmai a devenit director de studii media
la Cal Berkeley, anul trecut.
Cred că ar trebui să vorbești cu ea. V-ați înțelege de minune.
- Cal Berkeley, adică în California. - Da, iubito, în California.
Deja am trimis cererile de înscriere.
Da, dar vorbește cu ea și, dacă nu-ți place ce are de spus,
ți-am irosit 20 de minute din viață
și o să mă revanșez.
- Da ? - Da.
- Cum ? - Trebuie să mă gândesc.
E foarte fericită. Toată săptămâna
a așteptat să probeze rochiile alea.
Nu-i spune, dar am închiriat o limuzină, să-i ducă pe ea și pe prietenul ei
la dineu și la bal.
Minunat !
O să se simtă extraordinar.
Gata, gata, ajunge !
E ora de culcare. Hai să spunem "noapte bună" !
- Noapte bună, Ryan ! - Pa, scumpule !
Să te speli pe dinți !
- Somn ușor ! - Noapte bună !
- Vrea cineva o bere ? - Da, te rog.
- Mai vreau și eu una. - Eu, nu.
- Ți-a spus Lori, Mare ? - Ce anume ?
Ne-am dus să-l vizităm pe Kenny la închisoare, în Delaware,
zilele trecute și ne-a întrebat dacă am vrea să-l luăm noi
pe DJ, fiul lui Erin.
Să-l luați ?
Adică să-l adoptați ?
- Ce i-ați spus ? - Că o să ne gândim.
Kenny trebuie să vorbească cu avocatul. Deocamdată,
DJ stă cu Dylan și cu părinții lui.
Crezi că Kenny a bătut-o vreodată, John ?
- Pe Erin ? - Zău așa...
Știm cu toții cum este.
Au fost momente când am bănuit că nu e în regulă, dar...
- Poftim ! - Erin era puternică.
Ca mama ei. Ți-o amintești pe Rachel ?
N-a spus nimănui că are leucemie
până să ajungă la îngrijire paliativă. Erin îi semăna mult.
Nu-i plăcea să se destăinuie.
Nu, dar știam cu toții că nu se purta bine cu ea.
Sigur. De-asta am avut grijă de ea.
Erin a locuit chiar și cu Billy o vreme.
Când a locuit cu tine, Bill ?
Doamne... acum cel puțin trei ani.
De ce s-a mutat la tine ?
Păi mama ei tocmai murise, Kenny obișnuia să bea mult...
N-am vrut să stea într-un asemenea mediu.
Așa că i-am zis să vină să stea la mine
și i-am improvizat o cameră în subsol.
Și cât a stat ?
Vreo trei săptămâni, poate...
Ceva mai mult de-atât, nu ? Cred că a stat la tine
cel puțin două luni.
Chiar nu-mi amintesc. A trecut mult timp de atunci.
- Trebuie să plec. - Unde ?
Matty a organizat o strângere de fonduri pentru fiica lui, la Duffers.
I-am zis că trec și eu. O seară bună !
Ne vedem mai târziu.
- Pa, Bill ! Distracție plăcută ! - Mersi.
Pa !
Bănuiesc că ai auzit veștile despre DJ.
Ce o să se întâmple cu el ?
Ieri, am fost cu părinții mei la Protecția Copilului.
Ai tăi vor să-l păstreze ?
Cum te simți tu,
dacă va trebui să-l vezi zi de zi, acum, că ai aflat ?
Nu știu, e al naibii de ciudat.
Tu cum stai ?
Avocatul meu crede că pot scăpa cu o contravenție.
Vom vedea.
Oricum, nu mă duc la facultate la anul.
Poate mă înscriu la școala de cosmetică Hopkins, de pe Ruta 352.
Prietena mea a fost acolo și...
Lucrează la un salon foarte bun, în Bryn Mawr.
Le coafează pe bogătașele din Main Line.
Mă tot gândesc că o să mă trezesc și că n-a fost decât un coșmar.
Pun pariu că te-ai speriat, nu ?
Da.
Ascultă...
Dylan, dacă vrei vreodată să vorbești despre asta,
dacă ai nevoie de altcineva în afară de părinți ca să...
Am și alți prieteni.
Uite ce e...
De cât timp ieșeam împreună ? Două luni
înainte să se întâmple asta ? Să știi
că nu e musai să vii pe-aici dacă nu vrei.
În noaptea aia au mai fost niște chestii...
Când m-am trezit, nu erai în pat.
Nu știu, poate că eram în sufragerie, îl hrăneam pe DJ.
Nu, nu erai acolo.
Atunci, poate că eram aici, la fumat.
Nu erai nici aici, la fumat.
Dylan, am făcut înconjurul casei. Nu erai nicăieri.
Unde ai fost, Dylan ?
Probabil că ar trebui să pleci.
Cară-te naibii acum !
- De când ești aici ? - Dacă e să ghicesc, poate, de un an ?
În primele luni, eram ca tine. Totul era încețoșat.
Mai era o fată aici. Hilary.
A avut grijă de mine cât am fost în sevraj.
- Unde s-a dus ? - A rămas însărcinată.
Cu el. Și lui nu i-a convenit.
Într-o zi, când m-am trezit, dispăruse.
Stai liniștită, în seara asta nu vine la noi.
Vinerea e seară de poker.
Când vine cineva, ne leagă, ca să nu facem zgomot.
Ia uite cine a venit !
Ți-am luat o cafea.
Eu trebuia să fac cinste.
Aiurea ! Eu am ajuns prima.
Arăți bine.
- Ce ai mai făcut, Tam ? - Acum sunt bunică.
- Nu se poate ! - Ba da !
Bravo ! Mai lucrezi ?
Mai am câțiva clienți fideli.
Câțiva domni în vârstă, cărora le gâdil ouăle o dată pe săptămână.
Mă ajută să plătesc chiria
și să petrec mai mult timp cu nepoțelul meu.
Așa !
Cu ce te pot ajuta, Mare ?
Mai ții minte când am vorbit despre ea anul trecut ?
Da, sigur.
E Katie Bailey. De atunci, au mai pățit-o două fete.
Ea a dispărut.
- Iar ea e moartă. - Vai de mine !
Pe ea n-o cunosc, dar pe asta am mai văzut-o.
Bine.
Agăța clienți la Harrah, în zona râului.
Și, uneori, la intersecția Belmont cu Caldwell.
Bine.
Te-ai apucat de desen, Mare ?
Nu, era vorba de un intrus...
La Harrah, ziceai ?
- Da. - Bun.
Eu nu mai lucrez în zona aia acum,
dar, uneori, mă opresc să vorbesc cu fetele.
Am văzut-o pe-acolo de vreo două ori.
- Le întrebi și tu, te rog ? - Da.
Dacă au văzut vreun suspect pe străzi,
care încerca să le agațe.
Sigur. O să le întreb, să vedem ce aflu.
ȘCOALA GENERALĂ DIN EASTTOWN
Am nimerit-o !
Frate ! I-a căzut haleala !
Ia uitați-vă ! Le adună !
Se duce în spate !
Ia priviți ! Doamne, Dumnezeule !
Mai aruncă o dată !
Am nimerit-o iar !
Linge-ți degetele, handicapato !
Nu pot să cred că...
Hei, lasă-l ! Lasă-l în pace !
- Dă-mi drumul ! - Liniștește-te !
- O merita ! - Da.
Hei !
Vrei să-mi spui ce s-a întâmplat ?
Are legătură cu tata ?
Te-am văzut cu el serile trecute.
Te ruga să păstrezi un secret față de mine ?
A început iar ?
Ryan !
Ryan ! Ryan !
Tatăl tău a reînceput ?
Ryan, te poți uita la mine ?
Cu aceeași femeie ?
Vă mulțumim mult că ați venit.
A fost atât de neașteptat...
Îmi pare foarte rău.
Crezi că se poate ca dl Carroll să se simtă eliberat ?
- Zic și eu... - Doamne, Mare !
Părea că îl scoate din minți tot timpul.
Ai zis și tu asta.
Ai voie să spui așa ceva cât timp persoana e în viață.
După ce moare, omul devine sfânt.
- Betty era o doamnă cumsecade. - Mulțumesc.
Ai mai vorbit cu Frank în ultima vreme ?
Nu. De ce ?
Fata lui Karen Comisky lucrează la Springton Inn,
iar Faye trebuia să meargă să vadă
sala pentru nuntă, dar nu s-a mai dus. Ziceam și eu...
Știu că e foarte greu.
- Scuze... - Sigur.
Vă salut pe toți.
Bună ziua ! Alo !
Ascultați !
Mai întâi, vreau să vă mulțumesc că ați venit
să-i cinstim memoria dragii mele Betty.
Dar aș vrea să mai spun ceva.
Trebuie să-mi descarc sufletul.
Voiam să-i spun lui Betty,
dar acum nu se mai poate.
Și nu mai pot continua așa. Nu mai pot trăi cu această vină.
Am avut o legătură amoroasă
cu Helen Fahey.
Ascultă-mă !
"Legătură amoroasă" e mult spus. Foarte mult.
S-a întâmplat de două ori.
Bine, de trei ori, cel mult.
Dar însuși faptul că nu-mi pot aminti exact
ar trebui să-ți arate ce a însemnat pentru mine !
Oricum, ce idiot face un astfel de anunț
la parastasul nevesti-sii ?
Mamă, ce părere ai ?
Credeam că îți pui rochia roșie, cu chestia aia...
- Am încercat. Nu mi-a venit. - Nu, nu !
Du-te înapoi și probează iar rochia roșie.
- E la ușă. Mamă ! - În cazul ăsta, arăți minunat.
Spărgătoare de căsnicii !
Să fiu al naibii !
- Să mergem ! - La revedere !
A venit informația despre utilizatorii Sidedoor ?
Da. Hauser și cu mine am vorbit ieri
cu cei trei care i-au scris lui Erin.
- Și ? - Toți aveau alibiuri.
- Solide ? - Da.
- Fir-ar ! - Mda...
Dar raportul balistic despre glonțul
găsit la Bandywine Park ? Vreun rezultat ?
Mare, știi că aș putea fi suspendat dacă discut cu tine
detalii dintr-o anchetă în desfășurare.
Hai, serios !
Raportul ar trebui să vină luni.
Te rog, putem vorbi despre altceva ?
Da, bine. Sigur.
E o...
- O ieșire în doi, da ? - Bine.
Oac, oac, oac !
Drew...
- Mulțumesc că m-ai invitat. - Cum să nu ?!
M-am gândit că te ajută să-i înveți obiceiurile.
Da.
Să ai mereu un prosopel la îndemână când îl speli pe cap.
Fiindcă o să țipe că-l ustură ochii.
Chiar dacă folosim șampon "fără lacrimi".
- Am înțeles. E bine de știut. - Și să nu-l lași niciodată singur.
Da.
Fiindcă e activ. Doamne ferește să alunece
și să se lovească la cap...
Da, bineînțeles.
Nu ! O să iau șamponul tău
și o să te spăl pe cap.
- De ce mă ajuți ? - Din pur egoism, dragă.
Mi-e teamă că vei obține tutela și ne vei exclude pe toți din viața lui.
Și nu suport să mai pierd unul.
Într-adevăr.
- Bine. Ești gata ? - Da.
Cineva mi-a spus că nu-ți place să-ți intre săpun în ochi, deci...
- Cum e mâncarea ta ? - Bună.
Pusesem și eu ochii pe tortellini special.
- Serios ? - Suna bine.
Dar am dat înapoi în ultima clipă, fiindcă avea zucchini.
- Nu-l pot gusta. - Vezi ? Trebuia să comand.
Încerc să mă aventurez să iau și alte feluri de mâncare, dar e greu.
Mă uitam la o emisiune culinară. Un tip mânca
o moluscă, ceva. Era atât de scârboasă...
Cum se numea ? O scoică abalone cu sare...
Tocmai mi-a venit o idee.
- Te gândești la ce mă gândesc și eu ? - Poftim ?
Doar o înghițitură. Mă gândeam să iau o gură...
Nu, nu, Zabel, era vorba despre caz.
Era o fată din Jersey. A dispărut acum doi ani,
în zona Melville. Numele ei era Hilary Cassell.
Avea o poveste asemănătoare cu a lui Missy și a lui Katie.
Consum de droguri degenerat în prostituție...
Credeam că o să vorbim despre cu totul altceva
decât despre caz astă-seară.
Da, am vorbit. În ultima jumătate de oră,
am vorbit despre cum te bâlbâiai când erai copil. Oricum, ascultă...
E un tip, un detectiv în Millville, pe nume Jimmy Miller.
Da ? Sună-l. Spune-i că ți-am zis eu.
- Cere-i dosarul... - Mare...
De ce nu mi-ai zis că ai fost la parohia unde a fost diaconul Mark înainte ?
Te-ai dus acolo și i-ai pus pastorului întrebări despre diaconul Mark.
Nu ți-am spus fiindcă n-am aflat nimic nou.
Nu e mare lucru.
A spus că a fost chestionat de arhidieceză și n-au găsit nimic.
Da, știu ce a zis, fiindcă m-am dus acolo
și i-am pus și eu întrebări. Ca un idiot. Dar nu asta e ideea,
ci că eu dau pe față toate cărțile,
pe când tu nu-mi arăți nimic.
Maturizează-te, Zabel. Încerc să te ajut.
Să mă ajuți pe mine ?
Sau pe tine ?
Îmi pare rău.
Îmi pare rău, Mare. Mă simt debusolat.
Știi ce mi-a spus mama astă-seară, când plecam spre tine ?
Mi-a zis: "Mare iese cu tine"
"numai pentru că vrea să rămână aproape de caz."
Ăsta era momentul când îmi spuneai că se înșală.
Noapte bună !
Ryan, e numai vina mea. O să îndrept lucrurile.
Le voi îndrepta, îți promit.
Trebuie să fii tare. Bine ?
Ryan !
Ce i-ai spus doamnei detectiv ?
I-am spus că jurnalele sunt în vechea ei ascunzătoare.
A sunat ieri, să întrebe de un lănțișor.
- Și ce i-ai spus ? - Nimic. Așa cum ai zis.
Bine.
Poftim !
Nu te mușcă.
Hei !
Unde sunt ?
Aici.
"Am numai gânduri negre..."
"Diaconul Mark zice că mă gândesc prea mult..."
BANI - OPERAȚIE URECHE DJ
Haide ! Am zis că nu le citim.
Hei !
Să-mi bag !
Fir-ar !
Dennis, ce se întâmplă acolo, jos ?
- A vomat. - O comandă pentru St. Michael.
Ăla e preotul despre care vă spuneam.
- Ciudatul ăla sinistru ? - Da.
Ce ciudat sinistru ?
Știi că mama e într-un grup, la biserică ?
Da.
Mi-a zis: "Ferește-te de preotul ăla."
Se pare că a violat o fată de 14 ani într-o excursie cu clasa.
Mulțumesc.
- Ce mama naibii ? - Da. Groaznic.
Perversul dracului !
Hei, părinte ! Am auzit că ți-ai luat o fetiță de altar !
Clovn nenorocit !
Alo !
Nu auzi bine, părinte ?
Cu tine vorbesc, pervers nenorocit !
- Răspunde-i ! - Perversul dracului !
Gunoi pedofil !
Ai nevoie de un prosop, ca să te ștergi, părinte ?
Să ți-o tragem !
De ce stai să-l citești ? Adu-l încoace !
Ne pare foarte rău.
Cred că știți povestea despre fetele dispărute.
Soțul meu are 77 de ani.
Suferă de Alzheimer. În unele nopți, umblă pe-afară
după ce adorm. Uită care e casa noastră.
Ce idiot să creadă că el ar putea fi ucigașul ?
Ce dracu' a fost în mintea ta ?
Se uita pe geam, în casele oamenilor.
- Și am crezut că... - Ce ai crezut ?
Că el le-a răpit pe fetele alea ?
Că el a ucis-o pe Erin McMenamin ?
Nu ține minte nici care e casa lui.
Nu ți-am spus să stai deoparte, Mare ?
- Uit. - Nu mă lua la mișto !
Nu face asta.
Mișcă-ți fundu' acasă !
Mark !
Totul e în ordine ?
Lasă-mă în pace, Dan.
Dumnezeule !
Ești bine ? Ce s-a întâmplat ?
- Lasă-mă în pace, da ? - Dă-mi voie, te rog !
- Lasă-mă să văd. - Pleacă ! Du-te !
Bine.
Te rog !
- Nu pot. - Gata...
Hei !
Nu mai pot.
Lasă-mă să-ți văd fața.
Cine ți-a făcut asta ?
Lasă... Nu contează.
- Trebuie să sunăm la poliție. - Nu, Dan. Nu !
Eram cu Erin în noaptea când a fost omorâtă.
Cu ea...
Dar mi-ai spus că ai vorbit cu ea doar la telefon.
A sunat... supărată. A zis să mă duc s-o iau, așa că...
M-am dus la Sharp's Woods și i-am pus bicicleta în portbagajul meu.
Am vrut s-o duc acasă. Asta e tot.
Dar a primit un mesaj de la cineva
care îi dădea întâlnire în Brandywine Park.
Și a zis că vrea s-o duc acolo.
Am acceptat. Am dus-o.
Am încercat s-o conving să meargă acasă, dar devenise isterică.
Pur și simplu, isterică.
După care a plecat în grabă.
De ce nu te-ai dus la poliție ? De ce nu le-ai spus toate astea ?
Am fost acuzat anterior. Și bicicleta ei era în portbagajul meu.
Mi-a fost frică.
Așa că am aruncat-o în râu.
Am aruncat-o în râu.
- Ai... - Ce ?
Dacă am omorât-o ?
Dacă spun "nu", mă crezi ?
Nu înțeleg de ce vine aici.
- Credeam că nu se mai ocupă de caz. - Nu se mai ocupă.
Și crezi că e o idee bună să ieși cu ea ?
Știu că o placi, Colin.
- De unde știi ? - Văd cum o privești.
Și pentru că te cunosc mai bine decât oricine.
Nu știu.
Hei ! Ai grijă, atâta tot.
Toată viața am fost atent, mamă.
Uite ce departe am ajuns...
Pa !
- Mulțumesc că vii cu mine. - Păi eu anchetez cazul.
Firește.
S-a întâmplat în aprilie trecut.
Eram pe malul râului. De obicei, nu stau la agățat acolo,
dar clienții mei fideli anulaseră și aveam nevoie de bani.
Da.
A oprit un tip, care părea normal.
M-am urcat și a parcat lângă stadion.
M-am dus pe bancheta din spate,
ca să mă dezbrac. Înainte să apucăm să facem ceva,
m-a prins cu mâinile de gât.
Am crezut că-mi ies ochii din orbite.
Mi s-a întunecat privirea și am început să-l lovesc,
să mă lupt, să fac orice ca să scap cu viață.
Probabil că l-am lovit tare, fiindcă, atunci când am deschis ochii,
se ținea de față. Am sărit din mașină și am fugit.
Ce ne poți spune despre el, Allie ?
Era alb ? Negru ?
Era alb.
Și avea barbă. Fuma. Winston.
Am observat asta numai pentru că
bunica a fost singura pe care am mai văzut-o fumând Winston.
Îți amintești ceva despre mașină ? Ceva deosebit.
- Era o furgonetă. - Ce fel de furgonetă ?
O autoutilitară, poate ?
Era albastră.
Am notat o parte din numărul de înmatriculare.
Mi-a fost frică să nu vină iar să mă caute.
- Număr de Pennsylvania ? - Da.
Jose, sunt Zabel. Vreau să cauți ceva prin Departamentul de Transport
și prin sistemul de recunoaștere a numerelor de înmatriculare.
Căutăm o autoutilitară albastră. Plăcuța conține "GHD".
Cât crezi că-ți ia ?
Bine, mersi.
Deci ?
Omul meu caută numărul. Cel mult două ore.
Bine.
Îmi pare rău pentru seara aia.
N-are de ce să-ți pară rău, Mare.
Doar să spui sincer ce simți.
- Nu pot face toate astea. - Care toate ?
Ce vrei tu.
De unde știi ce vreau eu ?
Viața mea e praf, Zabel.
Sunt pe cale să pierd tutela nepotului meu.
Încerc să rezolv probleme vechi, legate de sinuciderea fiului meu.
Iar fostul meu soț locuiește practic în curtea din spate.
Da, nu știu ce vrei, dar sunt sigură că nu asta.
Puteai să spui așa când te-am invitat în oraș.
Știu. Așa trebuia să fac.
Chiar dacă m-au scos pe tușă,
tot cazul meu este.
Știi cum e când un caz se lipește de tine în halul ăsta.
Nu te poți detașa apăsând pe un buton.
N-am rezolvat cazul ăla.
Poftim ?
Fata din Upper Darby.
Părinții ei au angajat un detectiv particular,
fiindcă noi nu ne mișcam destul de repede.
Un afurisit de fost polițist, bețiv, care voia să mai facă un ban,
m-a sunat într-o zi și a zis că vrea să comparăm notițele.
Credea că găsise ceva. Nu i-am dat importanță.
După două săptămâni, eram în zonă
și am trecut pe la el. Era soră-sa acolo,
îi strângea lucrurile. Zicea că e la îngrijire paliativă.
Îi cedase ficatul. Dar că pot să iau ce dosar vreau.
Am găsit unul pe care scria "Zabel". L-am luat acasă.
Al naibii... pusese totul cap la cap.
Un vecin avea un alibi care nu ținea.
El s-a prins, mie mi-a scăpat.
Am cerut un mandat de percheziție, am intrat în casa suspectului,
am găsit pantoful bietei fete în dormitorul lui,
tipul mărturisește, cazul se închide.
- De ce ai făcut asta ? - Să fiu al naibii dacă știu.
Cred că am vrut să fac și eu o dată în viața mea ceva măreț.
Dacă te consolează cumva, am ascuns droguri în mașina mamei nepotului meu.
De-asta m-au trimis acasă.
Pe bune ?
Să fiu al dracu' !
Să faci ceva măreț e exagerat.
Pentru că atunci oamenii se așteaptă mereu să faci asta.
Nu înțeleg că ești la fel de distrus ca ei.
Stai puțin.
Zabel.
Bine. Pa !
Șapte furgonete albastre erau în zonă în noaptea uciderii lui Erin.
- Am adresele. - Hai să batem pe la uși !
Pentru ce a fost asta ?
De unde știi tu ce vreau ?
Furgoneta e a dv. ?
Da.
- De când o aveți ? - De vreo patru ani.
Am o firmă de curățenie și mă ajută.
O mai conduce cineva ?
Nu. Numai eu și sora mea.
Furgoneta aceea vă aparține ?
- A fost a soțului meu. - E acasă ?
A murit acum doi ani. Despre ce e vorba, de fapt ?
Am intrat în vreo belea ?
Nu, deloc, dle Potts.
Avem nevoie doar de câteva detalii.
Detalii despre ce ?
Ar fi mai simplu dacă am intra. Durează doar câteva minute.
TAVERNA LUI BENNIE
Cu ce vă pot ajuta ?
- Furgoneta Ford de afară e a dv. ? - Da. Deși aș fi preferat să nu fie.
Mi-a dat bătăi de cap de când am cumpărat-o.
- Numai dv. o conduceți ? - Numai eu.
Nu vă supărați, puteți da muzica mai încet ?
Cum să nu ?!
Mare !
Zabel !
N-am armă.
- Îmi pare rău. - Nicio problemă.
- Aveți un bar în spate ? - Da. A fost al unchiului meu.
L-a avut vreo 20 de ani. A vrut să i-l dea fiului său,
dar pe el nu l-a interesat,
așa că mi l-a dat mie în 2016.
Și cu ce vă ocupați ?
Fac livrări pentru Ryerson Transport trei zile pe săptămână.
În celelalte zile, sunt pe-aici, mai repar barul.
Ce s-a întâmplat ?
Au venit niște oameni. Și nu ne-a legat,
ceea ce înseamnă că nu-i aștepta.
Tot nu mi-ați spus despre ce e vorba.
Un calorifer stricat. E pe listă. E o țeavă slăbită sus.
- Nu se mai mișcă. - Lovește mai tare !
Pentru ce e camera de supraveghere ?
A instalat-o unchiul meu, ca să fie cu ochii
pe casa de marcat.
Locuiți singur, dle Potts ?
Da. Sunt doar eu.
De unul singur.
Zabel !
Ajutor !
Aici !
Dați-ne drumul ! Ajutor !
Deschide ușa, te rog ! Te rog !
911: OFIȚER DOBORÂT STR. MONROE 45
Avem nevoie de mai mulți oameni !
- E cineva pe jos ! - Către toate echipajele...
Mai e cineva în casă ? Doamnă ! E sângele dv. ?
Doamnă !
De ce azi e o zi deosebită ?
E ziua mea !
Bate vântul plăcut și apa e bună...
După cum vedeți...
Vino cu mine, mamă ! Hai să sărim împreună !
Unu, doi, trei !
Ați urmărit CRIMA DIN EASTTOWN
Sfârșitul episodului 5
Subtitrare: Retail