Din episoadele anterioare...
Am ordin să-l omor.
Pune arma jos!
L-am avut pe întemeietorul Hydrei în faţa noastră.
Uciderea lui Freddy le-ar fi oferit Chronicomilor
exact ce îşi doreau.
Misiunea noastră e să-i oprim pe ei.
Ai înţeles?
În 1955, a existat un proiect secret numit Helius.
Dacă chestia aia explodează, ar putea distruge...
Toate minţile strălucite din S.H.I.E.L.D.
Arestaţi-l pe acel om...
Agent Sousa...
oricine ar fi el.
Sunt un mare admirator.
Au proiectat greşit pulsul electromagnetic,
dar dacă l-aş putea face să meargă...
- Am putea opri Helius? - Da, aşa sper.
Îi dau drumul.
Asta fac când câştigi...
Se autodistrug.
La naiba.
Aceşti doi oameni au nevoie de un medic.
Sau cel puţin el.
Soarta.
Nu cred în ea.
Dar cunosc istoria.
Ştiu ce o să se întâmple.
Şi când se desfăşoară în faţa ta,
simţi că nu poţi scăpa de ea.
Acea soartă te va prinde din urmă,
te va bate uşor pe umăr,
îţi va şopti la ureche că ţi-a sunat ceasul.
Am crezut că am scăpat de voi.
După care povestea ta se termină.
Câteodată eroul trebuie să moară,
şi nu poţi face nimic.
Acea zi a început în ceaţă.
Circuitele mele erau arse.
Culorile dispăruseră din lume,
şi puteam să-mi aud propriile gânduri.
Puteam să rup cu uşurinţă acele cătuşe...
dar ceva îmi spunea să mai aştept.
După ce-a sosit toată lumea,
totul a început să o ia razna.
Baza a fost infiltrată, testul meu a fost sabotat.
Şi contactul meu,
omul de ştiinţă... E mort.
Niles Lindmore s-a dovedit a fi ostil.
22 iulie, 1955.
Aveam capul vraişte,
dar acea dată mi se părea extrem de cunoscută.
Aceea a fost ziua când Daniel Sousa a devenit o legendă.
Fiecare recrut ştie asta.
Ultima lui misiune.
I-a livrat un dispozitiv S.H.I.E.L.D. revoluţionar
lui Howard Stark,
împiedicându-l să ajungă pe mâna ruşilor.
Şi apoi a fost omorât.
A fost ziua când Daniel Sousa a devenit
primul agent S.H.I.E.L.D. ucis în acţiune.
Trăieşti.
Am auzit destule ca să ştiu
că acea zi a fost schimbată.
E timpul pentru nişte răspunsuri.
Începe cu numele tău.
A trebuit să inventez o poveste ca să remediez situaţia.
Din fericire, deja o citisem
în cărţile de istorie.
Numele meu nu contează.
Ce contează este că eu sunt contactul tău.
Îţi aminteşti când ţi-am zis că sunt un admirator de-al tău?
Încercam să-ţi atrag atenţia.
Mai întâi, eşti un mahăr de la Departamentul de Apărare,
şi acum eşti un cercetător strălucit?
Scuză-mă dacă nu cred un cuvânt din ce spui.
Atunci de ce nu-l întrebi pe tipul cel mort?
El şi cu mine am ajutat la dezvoltarea
dispozitivului pe care trebuia să-l livrezi,
dar apoi m-a trădat,
l-a vândut ruşilor.
Am venit în bază ca să-l prind.
Ai văzut momentul în care a aflat că l-am deconspirat.
N-am mai văzut un asemenea stil de luptă.
E ceva obişnuit pentru nişte oameni de ştiinţă?
Astea nu sunt vremuri obişnuite.
Lindmore ar fi de acord,
având în vedere că s-a topit că Vrăjitoarea cea Rea din Est.
Vrei să spui Vest.
Şi nu pot vorbi în numele lui Lindmore.
Nu l-am văzut.
Acum, vrei să ne jucăm de-a interogatoriul,
sau îi ducem chestia asta lui Howard Stark?
Poate că menţionarea numelui lui Stark l-a convins,
sau poate că a auzit ceasul ticăind.
Unde este?
Pachetul?
Nu l-am adus la bază.
Prea multe variabile.
Timpul e una dintre ele.
Trebuie să iau un tren.
Spre Los Angeles. Ştiu.
Spune-mi ce tren, şi o să dau un telefon.
Omul meu de contact o să îl aducă la noi.
La noi?
Planul era ca eu să păzesc dispozitivul,
nu un cercetător.
Se pare că ai un plan nou.
Nu puteam folosi un telefon din 1950
ca să sun un avion din secolul 21.
Ştiam doar un număr la care puteam suna.
Aceşti recruţi nu ştiu ce înseamnă să ai un superior de rahat.
Al meu...
A fost un ticălos fără pereche.
Sper că nu te plictisesc, amice.
Eşti un client.
Eu sunt un barman.
E dreptul tău să vorbeşti,
iau eu să ascult poveştile tale nefericite.
Krazy Kanoe.
Enoch?
Agent Coulson.
E o plăcere să-ţi aud vocea
după douăzeci de ani.
Mă bucur că ai găsit un loc în care să te ascunzi.
Şi eu.
Dar ar fi un privilegiu mult aşteptat să părăsesc acest loc,
şi să mă alătur ţie.
Îmi pare rău, Enoch,
va trebui să amânăm întâlnirea noastră.
Momentan, sper că ai o metodă
ca să transmiţi un mesaj către Zephyr.
E urgent.
Pot face ceva şi mai bun.
Te pot transfera direct,
acum că ştiu că Zephyr-ul e aici, în 1955.
24 de ani e o perioadă lungă
pentru un Chronicom solitar să construiască aparatura necesară...
Fantastic. Fă-mi legătura.
Sigur.
Aşteaptă.
Poţi continua povestea.
Aşa, deci, tipul ăsta,
a crezut că o să mă las călcat în picioare,
şi a mai zis că faţa mea îl enervează teribil.
Am luat legătura cu echipa, i-am pus la curent.
Chiar dacă nu cum au dorit ei,
Chronicomii au modificat deja istoria.
Când au luat cadavrul doctorului Lindmore,
care lucra la o tehnologie vitală pentru viitorul S.H.I.E.L.D.
Bine, deci ca să înţeleg mai bine,
cărţile de istorie spun că diseară,
Sousa livrează chestia aia, după care... moare?
Din păcate, da.
Deci...
Cadavrul lui Lindmore e pe undeva cu faţa ştearsă.
Şi acolo ar trebui să fie şi dispozitivul.
Trebuie să-i găsim adresa.
Coulson, imediat ce putem,
o să trimit o echipă după dispozitiv,
şi apoi să ţi-l aducă ţie în tren.
Mă găsiţi în vagonul restaurant,
în trenul de 5:10 spre Los Angeles.
Yo-Yo şi Deke s-au dus
să recupereze dispozitivul S.H.I.E.L.D.
din casa doctorului Lindmore.
Eşti cam tăcut.
Nu prea mă pricep să conduc maşini.
Mă descurc grozav pe un scuter, totuşi.
În anii '50,
femeile aveau voie să conducă?
Da, desigur. De ce ai...
Îmi pare rău! Nu ştiu.
Tocmai am fost în anii '30,
şi femeile erau foarte elegante,
dar... lumea era sexistă şi rasistă.
În anii '50...
nu s-a schimbat nimic.
O să fie mai bine, dar nu destul de repede.
Şi unele lucruri nu se schimbă niciodată.
Încercarea moarte n-are.
Ar putea...
dacă pierdem controlul liniei temporale,
şi începe să derapeze necontrolat.
Dar nu asta ne e misiunea, nu?
Da.
Suntem agenţii Status Quo.
Nu pari să fii de acord cu asta.
Tu pari să fii.
Nu ştiu.
Nu pare cine ştie ce.
Vestea bună e că pachetul se afla în posesia S.H.I.E.L.D.
Vestea proastă...
e că Deke nu era.
Îmbarcarea finală pentru trenul de 5:10 pentru L.A.
de la peronul cu numărul trei.
Sousa era agitat.
Eu doar speram să văd o faţă cunoscută în tren.
Unde e omul tău de contact?
Va fi aici.
Ia loc.
Sau du-te şi bea ceva, să te linişteşti.
N-am nevoie să beau nimic.
N-ai de ce să-ţi faci griji.
Eram îngrijorat.
Echipa nu apăruse.
Mă simţeam prins într-o clepsidră, cu nisipul până la gât.
Aparent, persoana pe care o căutam
îl căuta pe Deke.
N-avea să-l găsească.
Iar eu n-aveam să primesc foarte curând pachetul.
Era a doua zi de instrucţie,
şi-i spun tipului ăstuia: "Ştiu că eşti superiorul meu,
"dar eu fac lucrurile în felul meu."
Ce interesant.
Krazy Kanoe.
Enoch, sunt Yo-Yo.
Agent Rodriguez.
Mă bucur că aţi aflat de prezenţa mea.
Poate că apelul tău înseamnă
- că e timpul să mă alătur echipei... - Nu, îmi pare rău.
Vreau să-mi faci imediat legătura cu Zephyr-ul.
Cu cea mai mare plăcere.
Atenţia mea, aparent...
îţi aparţine.
Deci crede că o să mă dea drept exemplu?
N-am văzut cine l-a luat.
Trebuie să presupunem că ruşii.
Îmi pare rău, Mack.
Dacă aş fi avut puterile, aş fi...
Nu e vina ta.
Cel puţin ai pachetul.
Spune-mi unde eşti, şi o să trimit Quinjetul.
Nimeni n-ar fi condamnat-o pe Yo-Yo pentru că a pus pe primul loc un om,
şi pachetul pe locul al doilea.
Dar eram într-o situaţie disperată,
şi trenul era în mişcare.
Sousa era ca un butoi cu pulbere,
pe cale să explodeze.
Trebuia să mă descurc de unul singur.
Uite-l pe tipul meu.
Aşteptam semnalul.
Pălăria pe faţă.
Câştigasem ceva timp,
dar nu aveam marfa.
Dispozitivul real era pe Zephyr.
Uite-o.
Ăsta e?
Ăsta e un "gadget"?
Asta este piatra de temelie a tehnologiei S.H.I.E.L.D.
Până şi Zephyr-ul se trage din chestia asta micuţă.
Dacă zici tu.
E incredibilă, nu-i aşa?
Este?
Da.
Trebuie să-l găsim pe Sousa.
E timpul să găsim acel tren.
Viaţa de agent...
trebuie să fie palpitantă.
Îmi ocupă timpul.
Există multe ameninţări.
- Ruşii. - Şi alţii.
În umbră, aşteptând momentul prielnic.
Să înţeleg că nici ştiinţa nu prea îţi oferă şansa
la o viaţă personală.
Nu înţeleg.
Nu văd un inel pe deget.
A existat cineva.
N-am rezistat îndeajuns ca să fac să meargă relaţia.
Dar tu?
O poveste similară.
Nu crezi că e timpul să-mi arăţi despre ce este vorba?
Îmi pare rău, nu pot s-o fac.
Doar dl Stark are permisiunea necesară.
Stark n-o să fie la punctul de livrare.
Va fi omul lui din Los Angeles.
Păcat.
Speram să-l întâlnesc.
Ai lucrat la asta pentru Howard
şi nu l-ai întâlnit niciodată?
Mi-a trimis câteva mesaje de încurajare la laborator.
Seamănă cu el.
Cum e în realitate?
Un îngâmfat.
Marii gânditori pot părea aşa uneori.
Asta face diferenţa dintre cei din laborator
şi cei de pe teren.
Da, o simt chiar acum.
Cred că o să beau un pahar. Vrei ceva?
Nu beau alcool.
Nu mă surprinde.
Poţi să te relaxezi, dle Coulson.
Am venit singur.
Cu o propunere.
Vrei să faci o înţelegere?
Nu e ceva specific Chronicomilor.
Chronicomii se adaptează.
Consider-o o oportunitate.
Atunci vorbeşte cu omul care conduce S.H.I.E.L.D.
Tu nu eşti un om, fapt pentru care am venit la tine.
Ce noroc pe mine.
Într-adevăr.
Nu eşti supus limitelor vieţii umane,
dramei mortalităţii.
Probabil vezi absurditatea lor.
Oamenii fac ca viaţa pe Pământ să merite să fie trăită,
să merite să fie salvată.
Chiar dacă am lăsa această planetă în pace,
oamenii la care ţii atât de mult
vor muri unul câte unul în jurul tău.
Mă întreb cum o să te simţi în 1000 de ani.
Treci la subiect.
Care e oferta?
Dă-ne ce vrem... Pământul...
Şi oamenii tăi vor avea parte de mila noastră.
Vrei să cumperi ceva de băut unei fete singure?
La fel pentru doamna.
Eşti prea drăguţ.
Plăcerea mea.
E obositor să călătoreşti singură.
E plăcut să vorbeşti cu cineva.
Şi mie mi-ar prinde bine nişte companie.
Lasă sticla.
Cu ce treburi în Los Angeles?
Afaceri, dar nu divertisment.
Nu pot spune la fel despre tine.
Cum ai ghicit?
După ce vezi câţiva oameni rămaşi fără feţe,
e cam greu să crezi în promisiuni de binefacere.
Îmi pare rău, refuz oferta ta.
Până acum, am menţinut această luptă corectă.
Refuză asta, şi o sa iasă urât.
Faci oferta asta
doar pentru că ai aflat că suntem pe urmele voastre.
Aţi călătorit în timp, S.H.I.E.L.D. a călătorit în timp.
Dacă atacaţi, vom riposta pe măsură.
Nu veţi putea niciodată vedea ceea ce vedem noi.
De exemplu, ştiam că o să fii în acest tren.
Ştim chiar că ăla nu e obiectul pe care-l va livra Daniel Sousa.
Da.
Ştim că astăzi este ziua când moare...
ucis mai târziu, într-un hotel în Los Angeles.
Dar am putea da un telefon
şi el ar muri chiar acum.
Dle, vagonul restaurant trebuie închis pentru câteva momente.
O femeie atât de frumoasă ca tine
ar lumina marele ecran, fără îndoială.
Chiar crezi asta?
Da.
- Doar un mic sfat. - Da.
Trebuie să mai lucrezi la interpretare.
Ai crezut că o să mă ţii de vorbă, şi n-o să observ
cum prietenii tăi au eliberat acest vagon.
Şi eu care credeam că farmecele mele au funcţionat.
Nu e nevoie să fie o producţie mare.
Vino cu noi în linişte.
Aş putea să intervin?
- Tu din nou. - Ţi-am spus că suntem băieţii buni.
Prea târziu pentru acea băutură?
Doar pentru Stark, zici?
Cine naiba sunteţi voi?
Eu sunt Mack, ea e Johnson, iar el este Coulson.
Suntem prieteni.
Avem pachetul.
Bine, atunci.
Să-l vedem.
Mai întâi, trebuie să facem o mică plimbare afară.
Eram uşurat să-mi văd echipa...
...dar unul dintre ei era încă dispărut.
Trezirea, geniule.
Eram la mila istoriei.
Trebuia să-l ţinem pe Sousa în siguranţă pe Zephyr
până când avea să facă livrarea.
Nu i-am zis de unde suntem,
dar ştia că ceva nu e în regulă.
Dră Carter.
Numele adevărat... Jemma Simmons.
Scuzele mele.
Bun venit la bord?
Mi-aţi oferit nume. Ce-ar fi să-mi spuneţi cui aparţineţi?
Nimeni nu are avioane ca astea.
Nici Langley. Şi cu siguranţă nici S.H.I.E.L.D.
Oficial nu există. N-ai auzit niciodată de el.
E mai bine să rămână aşa.
Oficial e puţin zis.
N-ai idee.
Ea e May, pilotul.
Foarte tare.
N-am mai văzut niciodată un avion deasupra unui tren.
Sau un avion deasupra unui avion.
Eşti bine?
- Cine...? - May?
Simmons.
Îmi cer scuze.
Sunt bine.
Cred că ar trebui să vii cu mine.
Nu eşti în apele tale.
Cred că ştiu cum se simte.
Spuneaţi că aveţi pachetul?
Cred că a sosit timpul să mi-l daţi.
Serios? Chestia asta?
Cred că Stark ar fi mai impresionat
de clădirea voastră zburătoare.
Bugetul nostru de asemenea oficial nu există.
Acum că ai asta,
poate că ne poţi spune ceva
care să ne ajute să-l găsim pe colegul nostru dispărut.
E posibil să fi fost răpit de cei care au ordonat atacul asupra trenului.
Ruşii?
În mod normal, aş spune da,
dar nu cred că ruşii sunt după asta.
Cred că e altcineva.
Am adus cercetătorul, şefu'.
Asta ai scris şi în raportul trimis la C.I.A?
Sunt multe motive pentru care n-ar trebui să am încredere în voi, dar...
mi-aţi salvat viaţa.
Cred că S.H.I.E.L.D. a fost infiltrat.
De Hydra.
- Ai dreptate. - Da.
Staţi aşa. De unde ştiţi asta?
Top secret,
dar ştim totul despre Hydra.
Atunci mi-am dat seama.
Sousa n-a fost omorât de ruşi.
Voia să dezvăluie prezenţa Hydrei
în interiorul S.H.I.E.L.D.,
aşa că l-au eliminat.
Cine mai ştia de întâlnirea ta cu doctorul Lindmore?
Doar superiorul meu, de asemenea top secret.
Numele lui nu e cumva Malick?
Îmi pare rău să ţi spun asta.
Puştiul pe care l-am lăsat să trăiască în 1931
s-a întors să ne bântuie în 1955.
Numele meu este Wilfred.
De ce nu-mi spui cine eşti tu,
pentru că sigur nu arăţi ca un om de ştiinţă.
Trecuseră douăzeci de ani,
aşa că Malick nu l-a recunoscut pe Deke.
Poate că asta avea să-l ajute să rămână în viaţă.
Nu arăt ca un om de ştiinţă pentru că sunt un vânzător.
Uşa acelei case era deschisă, am intrat, şi...
Următorul lucru pe care-l ştiu, m-am trezit aici, cu o migrenă teribilă.
Unde e dispozitivul?
Dacă nu vorbeşti despre toastere,
ceea ce vând eu, nu prea ştiu ce să-ţi zic.
Vă spun, aţi prins pe cine nu trebuia.
Ai spus să-l luăm pe tip şi servieta.
Nu mai era nimeni acolo.
Se pare că n-aţi căutat cu atenţie.
Ascultaţi, băieţi, nu vă port ranchiună.
Aş fi vrut să vă pot ajuta, dar...
se pare că prietenul vostru a făcut-o de oaie,
ceea ce e surprinzător,
dacă e să mă iau după maxilarul lui, umerii laţi,
lipsa oricărei urme de zâmbet...
n-ai crede că poate fi atât de incompetent.
Se pare că şeful e puţin cam nemulţumit de tine,
dar nu-i nimic. Sunt sigur...
Îţi mulţumesc că m-ai ajutat să scap de un angajat imbecil.
Nimeni n-o să-i simtă lipsa.
La fel cum nimeni n-o să-i simtă lipsa unui vânzător de toastere.
Avem adresa lui Malick.
Poate că Deke a fost dus acolo.
Şi agentul Sousa?
Încă mai are o livrare de făcut.
Nici eu nu vreau ca asta să se întâmple,
dar nu ne atingem de Malick,
în ciuda tentaţiei de a face contrariul.
Uite ce e, nu aleg o tabără. Spun doar că...
E mai uşor să laşi un om rău să trăiască
decât să laşi un om bun să moară.
Sună bine, şi mi-aş fi dorit s-o spun eu,
dar sacrificiul agentului Sousa
a fost o sursă de inspiraţie pentru toţi agenţii S.H.I.E.L.D.
La fel cum sacrificiul tău a fost pentru Răzbunători.
Să nu exagerăm.
Nu, e adevărat.
Şi mai e adevărat că ai primit o nouă şansă.
Aşa e, dar dacă Sousa trăieşte,
nu ştim ce impact va avea asupra istoriei.
Am suspectat că erau adânc infiltraţi în S.H.I.E.L.D.,
dar am crezut că doar la suprafaţă.
Dacă cineva ca Malick face parte din Hydra...
Sunt infiltraţi adânc.
Nu ştiu ce e mai frustrant...
că nu-mi spuneţi cum ştiţi ceea ce ştiţi,
sau că-mi spuneţi că nu pot să fac nimic.
Malick e doar o piesă din puzzle.
Dacă-l demaşti acum,
o să se infiltreze şi mai mult.
Atunci o să mă duc după el.
Hydra mi-a răpit mulţi oameni buni.
Asta e o luptă pe care o s-o duc singur dacă este nevoie.
Mi-aş da viaţa pentru ea.
Un mare scriitor a zis odată:
"Trecutul nu e niciodată mort. Nu e nici măcar trecut."
Deke ar putea fi dovada vie.
Nu trebuie să faci asta, Freddy.
Nimeni nu-mi zice aşa.
Eu ţi-am zis.
În 1931.
Ăla a fost anul în care a început viaţa mea.
Ai livrat un ser.
Eu te-am ajutat s-o faci.
Aici Deke. E cineva acolo?
Imposibil.
Multă lume spune asta. Nu m-am schimbat deloc.
Sunt un vegetarian înrăit.
Ţin minte că m-ai ameninţat cu arma odată.
Dar nu te-am împuşcat.
Am împuşcat pe cineva care venea după tine.
Te rog să mă scuzi că nu-mi amintesc.
Când ajungi într-o poziţie ca a mea,
e uşor să uiţi oamenii care te-au ajutat
să ajungi în vârf.
Presupun că îţi sunt dator, Deke.
Da.
Mă bucur că viaţa te-a tratat cu bunăvoinţă.
Se pare că e valabil şi pentru tine.
Poţi să ieşi de aici pe propriile picioare, în loc să fii cărat.
Consideră datoria plătită.
Deşi, dacă te mai văd din nou,
s-ar putea să nu mai fii atât de norocos.
Ce făceai în casa aia?
Nu eşti un vânzător.
Încercam să-mi aranjez viitorul.
Nu asta facem cu toţii?
Nu văd nimic neobişnuit în semnele tale vitale.
Ai idee de ce eşti dezorientată?
Nu ştiu. Pur şi simplu s-a întâmplat.
La fel cum s-a întâmplat şi în bază.
Ce s-a întâmplat în bază?
Nu strică să vorbeşti despre asta, May.
Chiar te rog.
May a avut un atac de panică.
De ce nu mi s-a spus?
Pentru că eu nu sunt aşa.
De acord, cu atât mai mult ar fi trebuit să ştiu.
Pentru tine, e mai mult decât anormal.
Întotdeauna ţi-ai păstrat emoţiile sub control.
Chiar exagerat, ar putea spune unii.
Ai simţit...
Nu am simţit nimic.
Nimic.
Şi apoi...
m-au năpădit toate emoţiile.
Mi-am pierdut controlul.
Am terminat pregătirea,
după care mi-au dat o slujbă la birou.
Au zis că e cea mai bună soluţie pentru abilităţile mele.
Krazy Kanoe.
Enoch! Amice! Sunt Deke!
- Cum naiba... - Îţi fac legătura.
Ştii...
tu eşti cel mai bun prieten pe care l-am avut vreodată.
Sentimentul descris de tine
e produsul dispoziţiei tale triste,
şi ale celor nouă pahare de alcool din sistemul tău.
Sunt nevoit să te refuz,
şi să accept că sunt singur pe lume,
întotdeauna am fost.
Auziţi.
Deke, aici Mack şi Coulson. Unde eşti?
- În L.A. - Eşti teafăr?
Da, dar n-o să ghiciţi niciodată pe cine-am văzut.
Wilfred Malick.
Sau o să ghiciţi din prima.
Deke, stai liniştit pentru un timp.
Schimb obiectivul misiunii.
Am aterizat. Ce aşteptăm?
Johnson, vii cu mine?
E timpul să-mi daţi drumul din avionul ăsta.
- Livrarea e la 9:00. - Lasă-ne un minut.
Chiar după ce am oprit canistrele cu gaz,
m-am simţit blocată.
Nu puteam să respir.
Şi asta a fost prima oară când ai simţit frică?
A fost prima oară când am simţit ceva...
De la dispozitivul de vindecare?
Din templu.
Am fost într-o lume fără sentimente,
fără emoţii.
Şi acum...
Am pierdut controlul emoţiilor mele.
Orice lucru din acea lume e distrugător.
De asemenea, ai simţit o anume bucurie...
când ai văzut tehnologia din servietă.
Eram interesată.
Erai entuziasmată.
Doar lui Simmons îi mai pasă atât de mult de chestiile astea.
Ultima dată când ai fost dezorientată,
ai avut vreun atac de panică?
Nu. Nu, M-am simţit derutată,
şi totul mi s-a părut străin,
voi parcă eraţi nişte străini,
dar doar pentru o clipă.
Şi apoi, n-a fost nimic care să...
Ai dat mâna cu Sousa.
Da.
Confuzia a urmat exact după.
May, acum simţi ceva?
Îngrijorare.
Şi... nelinişte.
Şi acum?
Mai puţin.
Nu eşti copleşită de propriile emoţii.
- Le simţi... - Pe ale celorlalţi.
Oamenii pe care-i atingi.
La bază, fugind pe lângă tine...
Da, te-ai izbit de mine, m-am simţit blocată,
după care Simmons...
şi Sousa.
Şi acum îmi simţi neliniştea.
Doamne. May, asta e extraordinar.
Nu, nu, ascultă.
Când am simţit confuzia lui Sousa,
am mai simţit ceva.
O să-l salvăm.
N-o să-l lăsăm să se apropie de locul ăla.
Vom găsi o cale să facem livrarea pentru el,
şi ne dăm seama de restul după.
Tare. Schimbăm istoria.
Am înţeles.
E decizia Directorului.
Hai să facem nişte valuri.
- Ce altceva ai mai simţit? - Ce ai simţit, May?
O dorinţă copleşitoare.
Am simţit nevoia să...
Să ce?
Să fug.
După cum spuneam,
câteodată eroul trebuie să moară,
şi nu poţi face nimic.
Poate că l-am fi putut salva pe Sousa.
Întrebarea era,
am putea ajunge la el înaintea ucigaşului său?
Îl văd.
Fă-o.
Organizaţia depinde de asta.
Revenim în 10 minute.
Salută-l pe Howard din partea mea.
Aşa am să fac.
Am crezut că am scăpat de voi.
Misiune îndeplinită.
Gata cu spionatul.
N-avea pachetul, totuşi.
Sousa îşi terminase misiunea. A murit ca un erou.
Exact ca în cărţile de istorie.
Dar în cărţi nu se spune chiar totul.
Evident, răspunsul la întrebarea:
"am fi putut ajunge la el înaintea ucigaşului său... era da."
Am crezut că am scăpat de voi.
O să aibă logică mai târziu. Poate.
Nu uita ăsta.
Se pare că un LMD are avantajele lui,
ca de exemplu să încasezi două gloanţe fără să păţeşti nimic.
Şi să poţi petrece ceva timp sub apă.
Aţi ajuns repede aici.
Am venit imediat ce-am aflat.
Unde sunt cei care veneau de obicei?
Au ziua liberă.
Bine.
Luaţi cadavrul de acolo înainte să ne udăm cu toţii.
Cum e Sousa?
Încă doarme.
O să fie o mahmureală de pomină.
M-am simţit bine uscat.
M-am simţit bine să fiu din nou în avion.
Aveam să mă simt şi mai bine
după ce sistemul meu avea să fie...
Cum te simţi?
Mai bine.
Mulţumesc.
Şi nu-l mai auzi?
Monologul intern a dispărut.
Totul s-a reîntors la normal.
Orice...
ar fi fost.
Nu simt nimic.
E timpul sa plecăm.
Ai lăsat asta în urmă.
Mulţumesc.
Eşti bine?
Da, tocmai am analizat situaţia.
Nu prea îmi place.
Poate că data viitoare când avem şansa s-o schimbăm,
să o facem.
Sunt de acord.
Am plecat.
Mi-aş fi dorit să nu fi trebuit să-l lăsăm în urmă pe Enoch.
Şi eu, dar e la 5000 de km distanţă.
E un Chronicom, totuşi.
Aşa că va fi oriunde vom ajunge în continuare,
sper că acasă.
Cu ce m-ai împuşcat?
Un ICER.
Încă n-a fost inventat.
S.H.I.E.L.D.
Viitorul S.H.I.E.L.D.
Ne luptăm cu nişte roboţi de pe o altă planetă,
care vor să ne eradicheze, şi să cucerească Pământul.
Tipul care s-a topit era unul dintre ei.
De ce n-ai început cu asta?
Chiar trebuie să răspund?
Ai fi surprins să afli ce-am văzut.
Mă îndoiesc.
Nu eram siguri cum o să răspunzi la aflarea adevărului.
Ce adevăr?
Că eşti mort.
Nu mă simt prea bine, dar ştiu că nu sunt mort.
Istoria spune că eşti.
Ai fost împuşcat după livrarea dispozitivului.
Pot să-ţi arăt dosarul.
Eşti un erou.
Aşa că, felicitări, şi...
condoleanţe.
Nu sunt mort.
N-am schimbat istoria, doar te-am scos din ea,
ţi-am înscenat moartea.
Evident că trăieşti,
dar pentru toţi cei din afara acestui avion
ai fost ucis la acel hotel.
Îmi pare rău.
Bun venit în viaţa de după moarte.
O să-ţi povestesc tot ce trebuie să ştii.
Aşa călătoriţi prin timp, cu avionul ăsta?
Da.
Deci izbitura care m-a trezit...
Lasă-mă să ghicesc, nu mai suntem în 1955.
Nu.
Atunci... când suntem?
Încercăm să ne dăm seama de asta.
Ce naiba?
Nu e nevoie, dle Malick.
Am fost lăsat în urmă să te ajut.
Tu eşti cel care m-a sunat,
care mi-a zis că Sousa e în tren.
Amândoi avem un inamic comun, dle Malick.
Singura diferenţă e că al meu e din viitor.
Cred că l-am întâlnit pe unul dintre ei.
Cu siguranţă.
La fel de sigur ca viitorul
în care S.H.I.E.L.D. va distruge tot ceea ce tu vei construi.
E timpul să prevenim asta.
Cum?
Făcând exact...
ceea ce-ţi spun eu.
Traducerea şi adaptarea: jarvis
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania