Ideea e că, nimeni nu ştie
ce s-a întâmplat cu omul trist în acea vară.
Unii spun că s-a înecat în lac,
dar alţii povestesc că i-au văzut spiritul
bântuind prin această pădure, în căutarea surorii lui.
Spuneau că dacă faci linişte şi asculţi, îl poţi auzi plângând.
Domnule Cross, l-aţi imitat foarte prost.
Serios? Eu mă gândeam că a fost destul de bine.
Credeţi că glumim.
Nu uitaţi să rămâneţi în apropierea campingului.
Băieţi. Aţi auzit?
- Ce să auzim? - Acel murmur.
Rămâneţi aici. Mă duc să arunc o privire în jurul taberei.
- Ce murmur? - Unde pleacă domnul Cross?
Încearcă doar să ne sperie. E penibil.
Haideţi, băieţi. Mai serviţi.
Asta e pentru tine.
- Eu vreau nalbe... - Nalbele!
Tommy, ştiu că ţie îţi place ciocolata. Poftim.
Lasă altora nalbele.
Toată lumea spre camionetă, acum!
Fugiţi!
Domnule Cross?
Haideţi, să-l căutăm.
Staţi aproape.
Domnule Cross, sunteţi bine?
- Domnule Cross! - Ar trebuie să ne întoarcem.
- Lucraţi şi transpiraţi? - Eu nu transpir, strălucesc.
Tensiunea arterială, bătăile inimii, elementele biochimice, toate normale.
Tot ce ne-a mai rămas e mostra de sânge.
Ar fi bine să ştii că nu prea-mi plac acele.
Spuneţi-mi, domnule, v-aţi simţit rău în ultimele zile?
- De ce? - Am observat în fişă
că nu se recomandă să vă mai faceţi analizele complete,
decât peste trei luni de zile.
Am făcut o greşeală. I-am răspuns doctorului meu.
M-a întrebat cum mă simt. Am răspuns: "ieşit din formă".
Când mi-am dat seama, îmi prescrisese deja exerciţiile.
Acum poţi să-i spui medicului că eşti sănătos tun.
- Mai ales, pentru vârsta ta. - Vârsta mea?
Aşa ceva îi spui unei persoane bătrâne.
Chiar aşa? Atunci, să facem nişte electroliţi.
Scuze, Fitz. Nu e tocmai bine.
Agentul Coulson nu a avut probleme.
- E cu 28 de grame mai grea. - 28 de grame? Serios?
Reprezintă diferenţa dintre succes şi eşec.
Când te afli pe vârful unui acoperiş, iar vântul bate cu 24 de km pe oră,
- ţinta ta e la 450 de metri distanţă... - Da, dar avem şi o puşcă.
- Fă-l mai uşor. - Da, bine. Mă ocup.
"Fă-l mai uşor".
Eu sunt agentul Grant Ward
şi pot împuşca un purice în picior de la 450 de metri distanţă,
atâta timp cât nu bate vânticelul.
Ăsta e un zgomot pe care nu l-am mai auzit demult.
Nu ai râde foarte mult dacă Ward nu te-ar mai plăcea.
Ai făcut ce se cuvenea, ţi-ai cerut scuze de la toţi.
- Ce vrea mai mult? - Nu ştiu.
M-am chinuit să memorez fiecare manual de protocoale S.H.I.E.L.D.,
să respect fiecare ordin.
"Da, domnule". "Nu, domnule".
I-am lăsat chiar să mă monitorizeze ca pe un câine vagabond.
Ştiu că v-am minţit, dar încercam să-mi protejez iubitul.
Toţi facem greşeli.
Cui îi pasă de fostul tău iubit?
Nu e ca şi cum l-aş compara pe Ward cu Miles,
dar cu Miles nu îmi făceam griji legate de caracterul violent.
Nu existau jocuri ale minţii. Eram pe aceeaşi undă.
- Da, puţin cam ca noi. - Exact.
Tu şi cu Simmons sunteţi aşa apropiaţi, de parcă aţi fi legaţi.
Nu, de fapt, nu. Nu cred asta.
Ward a fost aici? Iar probleme cu pistolul?
Da. Şi a zis că e mai greu cu 28 de grame.
Normal că a zis. Eu sunt agentul Grant Ward
şi aş putea să-ţi fracturez splina cu degetul mic, legat la ochi!
Exact la fix.
Grăbiţi-vă şi pregătiţi-vă echipamentul.
Avem o misiune.
- E ceva amuzant? - Săracul, prostuţul de Fitz.
A uitat din greşeală un glonţ orb în pistol.
Acum ar trebui să fie în regulă.
Grozav. Mersi.
Liderul cercetaşilor se numea Adam Cross.
Aparent, a auzit ceva în pădure şi a mers să verifice.
Acolo a avut loc fenomenul electrostatic.
Nu înţeleg. De obicei sunt cauzate de furtuni masive cu fulgere.
Nu a existat nicio furtună în apropiere aseară.
Fenomenul acesta e diferit. Nu am mai văzut efecte secundare aşa.
- Bateria a sărit în aer prin capotă. - A aterizat aici.
E nevoie de o forţă impresionantă pentru a crea o astfel de traiectorie.
Ce faci?
Stau în umbra supraveghetorului meu.
Atunci stai în umbră, nu mă sufoca.
Sunt urme de arsură peste tot în copacul ăsta.
Noroc că nu a luat foc întreaga pădure.
Nu înţeleg. Electroşocul a fost un fel de fulger mai mare.
Adică, de ce au apelat la noi? Ce e aşa mare...
Nu mai contează.
Ce trist că un om a murit astfel şi totuşi, incredibil.
Fitz-Simmons, aveţi vreo idee care ar fi putut fi cauza?
Ţine de ipoteza solitonilor. Poate, nano-baterii...
Destul. Să mai încercăm o dată.
Aveţi vreo idee care ar fi putut fi cauza?
- Să mor eu dacă ştiu. - Nu, habar nu am.
Eu am impresia că ori avem de-a face
un un fenomen straniu al naturii, ori cu o armă de ultimă generaţie.
Sau ar putea fi cineva din Indexul vostru strict secret?
Nu există nimeni în index cu o asemenea putere.
De care să ştim.
Voi lua legătura cu Blake de la sediul S.H.I.E.L.D.,
să-i spun să verifice. Oricine sau orice e responsabil,
nu putem permite să se repete.
Fitz, îi vezi fruntea? Priveşte-i decolorarea endotelială.
Aceeaşi urmă de dispersie ca cea cauzată de explozia camionetei.
Ar putea fi o rană externă, cauterizată imediat.
- Înfiorător. - Înfiorător de-a dreptul...
Ai găsit ceva informaţii despre Cross?
Multe lucruri, dar deja ştii asta,
mulţumită brăţării mele S.H.I.E.L.D., cu arest la domiciliu,
care-mi monitorizează fiecare mişcare, activitate online şi colesterolul.
Mi-aş fi dorit doar să fi avut o altă culoare, sau să nu o am deloc.
- Victima? - Adam Cross, necăsătorit, fără copii.
Originar din Wrigley, Pennsylvania, nu departe de aici.
Am mai fost acolo. Au un festival drăguţ
al căpşunilor în fiecare vară. Ocupaţia?
Profesor de educaţie fizică la liceul local,
antrenor al echipei de baseball lider al cercetaşilor şi pompier voluntar.
Tipul ăsta îl face pe Căpitanul America să fie obişnuit.
"Marele Lebowski". Serios?
Cum rămâne cu cazierul, ordine de restricţie,
ceva ce ne-ar putea îndruma spre un suspect?
Nici măcar o amendă de parcare.
Am verificat toate mesajele lui, fiecare vizitator al paginii lui,
în speranţa că voi da peste vreun nebun cu superputeri,
dar totul e în regulă.
Toată lumea pare în regulă la prima impresie.
Ward are dreptate.
Ceva ne scapă. Caută mai intens.
- Ai fost destul de dur cu ea. - Ne-a minţit.
A contactat Fluxul în timp ce eram în misiune.
Dacă vrea să ne recâştige încrederea, va trebui s-o merite.
Informaţiile pe care le-a găsit despre Cross sunt un început bun.
Urcă-le pe server. May le va analiza,
când va termina cu interogatoriul.
Serveşte o prăjitură.
Aţi picat la ţanc, domnule. Am analizat imaginile sagitale
şi coronare ale creierului victimei.
Ce face Fitz acolo?
A detectat o energie stranie care pulsa din corp.
Îi este teamă de el, nu-i aşa?
- E de la miros. - Nu ai de ce să te ruşinezi, Fitz.
E absolut natural să-ţi fie teamă.
Singurul lucru de care mi-e teamă este carnea în descompunere,
care-mi corupe spaţiul meu curat de lucru.
Îţi aminteşti de ultima dată când ai adus ceva mort în laborator?
Iar povestea cu pisica aia idioată. E laboratorul nostru, Fitz.
Povesteşte-i despre acea pisică. I-ai lăsat ficatul lângă prânzul meu!
- Putem, vă rog. - Da, domnule.
După cum spuneam, acesta e creierul victimei.
Arată ca un cartof copt.
Asta se întâmplă când este străpuns
de 2000 de megajouli de energie electrostatică.
E aproape dublu faţă de puterea fulgerului.
Copilul nu ştie nimic.
Ai aflat de ce plutea corpul?
Încă nu. Densitatea moleculară a victimei
a fost alterată temporar de o sursă de energie necunoscută.
Sper că voi clarifica efectele sale după ce voi lua o probă a creierului.
- O luăm de la capăt! - Asta e ştiinţa, Fitz!
Trebuie să disec ceva.
Nu, satelitul depistează
încă un fenomen electrostatic la nu mai mult de 20 de km de aici.
Fitz, care sunt ultimele detalii?
Energia a ajuns la 324 de megajouli şi creşte semnificativ...
Sunteţi pe un teren primejdios, domnule.
Există o fermă la 1,5 km spre Nord de voi,
în centrul semnalului. Aceea trebuie să fie.
Skye, caută orice informaţii posibile despre cei care locuiesc la acea fermă.
Trebuie să ştim cu cine avem de-a face.
Ce s-a întâmplat? A dispărut.
- Ce a dispărut? - Semnalul energiei electrostatice.
Părea să pulseze, după care a dispărut.
Avem nevoie de o scurtătură.
- Uşa e blocată pe dinăuntru. - Uşa podului e deschisă.
Am putea s-o dărâmăm cu camioneta.
Sau...
Verificaţi perimetrul.
Oricine a făcut asta, nu putea ajunge prea departe.
S-a baricadat înăuntru. S-a dus după puşcă.
Era speriat, a încercat să se apere.
De cine? Cum au ajuns la el?
O altă urmă de arsură pe fruntea lui.
N-am găsit pe nimeni.
Nicio camionetă, niciun vehicul pe drum.
Skye, avem nevoie de supraveghere prin satelit
asupra acestei zone chiar acum.
Imediat.
Cred că am găsit ceva ce ai vrea să vezi mai întâi.
Îţi trimit acum.
Tipul care deţine ferma se numeşte Frank Whalen.
E pompier voluntar la aceeaşi staţie de pompieri
ca prima victimă, Adam Cross.
Cele două victime se cunosc.
Erau amândoi de serviciu când extratereştrii au atacat New York-ul.
Două victime, de la aceeaşi staţie de pompieri, găsiţi în acelaşi mod straniu.
Avem de-a face cu un ucigaş.
Te-am prins!
A mai observat cineva tot metalul acela împrăştiat
din jurul corpului, ca şi cum un câmp electromagnetic ar fi fost activat?
Întrebarea e ce l-a creat?
Trebuie să ducem copul înapoi la laborator cât mai repede.
E ceva cu rănile astea...
Skye, ai aflat ceva despre staţia de pompieri?
Se pare că au trimis o echipă în New York
formată din 12 voluntari după invazia Chitaurilor,
inclusiv Cross şi Whalen.
Poate are legătură cu motivul pentru care au fost atacaţi?
Sau cu modul în care au fost ucişi.
Te referi la o armă extraterestră?
Să ne asigurăm că ajungem la pompieri înaintea oricui altcuiva.
Bună seara, domnilor.
Sunt Agentul Phil Coulson de la S.H.I.E.L.D.
Am fost alături de voi pe teren, în New York.
S.H.I.E.L.D., desigur. Despre ce e vorba?
Am dori să vă punem câteva întrebări, să aruncăm o privire împrejur.
Salut, băieţi. Ce se petrece?
Ce cauţi?
- O lumânare parfumată. - Nu tu.
Rana asta. Ceva nu are logică.
Iniţial, am crezut că sunt doar răni de intrare, de la o armă.
Dar sunt răni de intrare.
Poftim? Frankie e mort?
- Îmi pare foarte rău. - Ştii cum s-a întâmplat?
La fel ca prietenul vostru, domnul Cross, cu o zi în urmă.
Cum s-a întâmplat asta?
- Cum vă cheamă? - Tony. Tony Diaz.
- Vă simţiţi bine, domnule Diaz? - De fapt...
Nu mă simt prea bine.
Securizează uşa din spate. Nimeni nu intră sau iese.
Dacă arma asta a supraîncărcat creierul,
a trecut de pragul capacităţii lui electrice,
iar asta a cauzat descărcarea lui, ca un puls electromagnetic?
Astfel presupui că avem de-a face cu o sursă externă.
Eu spun că a fost ceva dinăuntrul lui.
Se întâmplă ceva. Satelitul detectează încă un semnal.
Vine de la staţia de pompieri.
Auzi murmurul ăla? - Nu. Nu-l aud.
Ai fost în New York cu dl Cross şi dl Whalen după invazia Chitaurilor?
Serios. Nu îl auzi?
- Mă înnebuneşte. - Domnule Diaz, sunteţi conştient?
- Orice ai face, opreşte-te. - Nu fac nimic!
- Unde e arma? - Ce anume?
Coulson, am găsit-o. E o cască Chitauri.
Fitz-Simmons, vedeţi asta?
Nu e o armă, dar cu toate acestea a cauzat o descărcare electrică craniană.
Ce faceţi cu casca?
Chestia extraterestră? E doar un suvenir.
- Nu din nou! - Răspundeţi la întrebare, domnule Diaz.
Ce faceţi cu casca?
Ultima dată când cineva a atins-o a fost în urmă cu câteva seri.
- De ce? - Avea rugină. O curăţam.
Aceea nu era rugină. May, n-o atinge!
Domnule, nu foloseşte o armă. E infectat.
Cred că acea cască e sursa unui virus extraterestru.
Nu am făcut decât s-o curăţăm. Jur.
Eu, Frankie şi cu Adam.
Ne plictiseam pe tura trei, aşa că am decis s-o curăţăm.
Adam şi cu Frankie...
Domnule Diaz, voi lăsa arma jos.
Domnule, energia a ajuns la 600 de megajouli şi creşte.
Domnule?
Scoateţi-i pe toţi afară.
Scoateţi-i pe toţi afară, acum!
Voi ajunge ca ei, nu?
De ce nu iei loc?
Ai familie, soţie, copii?
Există cineva cu care vrei să vorbeşti? Ceva ce pot să fac?
Domnule, trebuie să ieşiţi de acolo acum!
Ascultă-mă. Am fost în postura ta.
Aşa că, te rog, crede-mă când îţi spun că nu trebuie să-ţi fie frică.
Despre ce vorbeşti?
Slujba ta devine din ce în ce mai periculoasă, nu?
Şi a mea.
Am fost rănit odată, destul de rău.
Şi am murit.
Unii spun că a fost doar pentru opt secunde, dar eu ştiu că a fost mai mult.
Ştiam că nu mai eram pe lumea asta.
Eram acolo.
Cum e?
E minunat.
Mai bine ai pleca, amice.
Pleacă.
Totul e-n ordine. Nicio urmă de energie electrostatică.
Cum rămâne cu ceilalţi pompieri?
Vor rămâne în carantină într-o încăpere protejată la sediul S.H.I.E.L.D.
Aţi văzut că obiectul infectat va fi pus în camioneta noastră?
- O ducem la Cutia cu Nisip. - Cutia cu Nisip?
E un centru de cercetare S.H.I.E.L.D dincolo de Oceanul Atlantic.
E specializat în materiale periculoase.
Dacă ceea ce suspectezi tu e adevărat, că acesta e un virus,
atunci acei pompieri ar putea fi infectaţi şi vor avea nevoie de un leac.
- Găseşte unul. - Da, domnule.
- Care e fusul nostru orar? - 3:37, ora Africii de Vest.
Vor fi 4 ore şi 26 de minute lungi.
Te simţi bine?
Sunt bine. Vreau să scap de chestia extraterestră, cât mai repede.
- Vrei să vorbeşti de analizele tale? - Nu e nimic de zis.
Medicul mi le-a cerut. Îşi actualizează dosarele sau aşa ceva.
- Mi-ai spune dacă ceva e în neregulă? - Desigur.
Domnule, cred că am descoperit ceva. Puteţi coborî în laborator?
- Vin imediat. - Phil.
Pompierul. Ai făcut tot ce ai putut pentru el.
Deci, la ce mă uit, mai exact?
AŞteaptă.
- Ce-a fost asta? - O descoperire incredibilă!
Sunt de părere că, iniţial, pompierii au contactat virusul
când au curăţat casca, fricţiunea a activat
un vechi organism specific Chitaurilor...
Stai aşa. Celulele astea sunt din corpurile pompierilor?
Celule ale creierului, da. Ultimele rămăşiţe ale infectării.
Unii viruşi "dorm" înăuntrul celulelor gazdă mulţi ani înainte se se reproducă,
aşa cum au făcut şi în interiorul căştii, sursa iniţială.
Dar acele celule ne afirmă că avem de-a face
cu un virus care se răspândeşte, ceea ce înseamnă...
Că virusul se poate muta de la persoană la persoană.
Exact!
Cea mai interesantă parte e răspândirea.
Nu prin aer, sau prin fluide, ci prin şocuri electrostatice.
Nu seamănă cu nimic de pe Pământ.
Nu credeam că e posibil ca un virus să altereze
densitatea şi polaritatea moleculară a celulei gazdă.
Asta explică levitaţia. Abia aştept
ca virusologii de la CDC şi de la sediul S.H.I.E.L.D. să vadă asta.
Domnule, s-a întâmplat ceva?
Îmi pare foarte rău, Jemma.
Nu.
Simmons crede că a contactat virusul
în urmă cu aproximativ 36 de ore când a suferit
un şoc electrostatic de la prima victimă.
Cât timp are la dispoziţie?
Bazându-ne pe momentul în care pompierii au fost infectaţi,
pe cât de repede s-au manifestat simptomele, două ore cel mult.
E timp suficient, nu? Adică, S.H.I.E.L.D. are o grămadă
de laboratoare şi oameni de ştiinţă care lucrează la asta, nu?
Aşa e. Cât de repede putem ateriza?
În trei ore.
Drumul nostru spre Cutie trece prin mijlocul oceanului Atlantic.
Domnule, dacă nu vom ateriza la timp...
Simmons va elibera un puls care va distruge complet avionul.
Nu puteam să stăm şi s-o privim cum moare.
- Trebuie să facem ceva. - Există o singură persoană în acest avion
capabilă să găsească o soluţie pentru problema asta
şi sunt dispus să pariez pe viaţa mea că o va face.
E doar o puştoaică.
Cred că avem un câştigător. Repede şi eficient.
Mecanismul perfect de livrare.
Nu că ar fi fost uşor să găsesc o soluţie mineralizată
care ar putea şi să suspende vaccinul şi să conducă electricitatea.
Aş vrea să nu foloseşti cuvântul "vaccin".
E mai mult un antidot.
Anticorpii ăştia ar trebui să acţioneze asupra antigenelor virusului.
Asta dacă virusul ăsta afurisit are măcar antigene.
N-a mers prea bine, nu?
- De ce nu eşti acolo jos? - Nu au nevoie de spectatori.
Poţi rămâne, dacă vrei.
Urăsc asta. Mă simt atât de...
- Neputincioasă. - Da.
Aş fi vrut să fie o persoană, un psihopat cu nişte superputeri.
Cineva pe care să-l pot răni, cineva pe care să-l pot pedepsi.
Asta aş putea face.
Ce nu pot să fac e să vă protejez
de lucruri pe care nici nu le pot vedea sau înţelege.
Şi atunci ce facem?
Aşteptăm...
-... şi ne pregătim. - Pentru ce?
Pentru orice vom fi nevoiţi să facem.
Coulson, mă bucur să văd că nu eşti mort.
Ai primit analizele noastre asupra virusului?
Le-am primit, iar S.H.I.E.L.D. nu a mai întâlnit nimic asemănător.
Nimeni de aici.
Aşa că trebuie să ajungeţi la Cutie fără niciun incident.
În caz de epidemie, vom avea nevoie de cască.
Sunt conştient de asta,
dar nu am nevoie de ordine sau ultimatumuri.
Am nevoie de răspunsuri.
Aş vrea să am răspunsuri pentru tine.
Îmi pare rău, Coulson, mi s-a ordonat să te informez
că dacă cineva e infectat, trebuie să scapi de el.
M-ai recepţionat, Coulson? Aceste ordine vin de la conducere.
Regret, conexiunea e proastă. Nu am înţeles ultima parte.
Nici măcar să nu te gândeşti la asta.
Nu trebuie. E datoria ta.
E-n regulă. Totul va fi bine.
Te rog să nu mai spui asta. Observ cum te uiţi la ceas.
Eşti sigură că nu ai nevoie de ajutorul meu doar ca să...
Tu eşti sigur că asta funcţionează măcar?
Ştii că funcţionează.
Dispozitivul meu nu e problema. E vaccinul.
Antidotul! Şi tot ce mă întreb e dacă l-ai calibrat corect.
Nu e vina dispozitivului. Nu da vina pe mine.
Mie-mi era bine închis într-un laborator interior
şi imobil la academie!
Apoi tu a trebuit să apari şi să ne aduci în circul ăsta zburător!
Nici măcar nu am trecut evaluările de teren, pentru numele Domnului!
De parcă te-am forţat să mă urmăreşti aici.
Ai zis şi citez:
Fitz, e cea mai bună oportunitate pentru noi să explorăm lumea!
Am fi nişte proşti dacă am rata o asemenea ocazie.
Urăsc când foloseşti vocea aia. Nici măcar nu vorbesc aşa.
- Ţie îţi era frică să mergi pe teren. - Nu mi-a fost frică.
Şi ultimele luni nu au fost cea mai bună perioadă din viaţa ta!
Serios? Când ai devenit atât de temperamentală?
Pentru că sunt destul de sigur că fiecare minut din fiecare zi,
ai fost blocată într-un laborator cu mine alături.
La academie, la operaţiile ştiinţifice, în avionul ăsta.
Ai fost alături de mine în tot acest timp!
- Trebuie să găseşti o soluţie. - Nu ştiu cum, Fitz.
Anticorpii din corpurile a trei pompieri
nu sunt destul de puternici pentru a opri virusul.
E creat din ADN extraterestru.
Nu există niciunul din care să creezi un antidot,
pentru că nu a supravieţuit nimeni, cu excepţia...
Chitaurilor.
Ticălosul care a purtat casca a avut virusul...
Da şi a reuşit să supravieţuiască
fără să emită vreun puls electrostatic, fiindcă...
- Era imun. - Da!
Casca era doar purtătoarea, ca Mary Tifoida.
"Ea"? Stai.
Nu crezi că... Nu contează.
Atunci dacă pot răzui nişte celule epiteliale
din interiorul căştii, putem crea un vaccin?
Da! Antidot, dar da.
- Aia nu e cumva... - Fitz!
Nu, nu poţi intra aici!
Prea târziu. Am intrat deja.
Încearcă doar să faci tot posibilul să nu mă atingi, bine?
Fitz, nu ştiu ce crezi că faci...
Fac ce facem de obicei. Vom găsi o soluţie împreună.
A treia oară e cu noroc.
Pot face eu onorurile?
Nu pot respira.
Am reuşit.
Nu...
Domnule, cunosc protocolul privind aceste circumstanţe,
dar aţi putea să-i spuneţi mai întâi tatălui meu?
Cred că mama ar accepta mai uşor dacă i-ar spune el.
Încă nu e cazul. Încă mai avem timp.
Domnule, vă rog.
Vă supăraţi dacă mă lăsaţi un moment singură cu Fitz?
Să mergem.
Vom mai încerca din nou. Pulsul electrostatic
de la al treilea şoarece părea mult mai slab, aşa că facem progrese.
Dacă putem calibra antidotul...
Antidot, da. În sfârşit ai nimerit-o, Fitz.
Îmi pare atât de rău.
Agentul Blake e pe fir. Vrea să ştie ce se petrece.
Dacă nu vei răspunde, îl vrea pe Ward.
Domnule, care sunt ordinele?
Nu s-au schimbat.
Ce-i asta?
Cineva coboară rampa.
A mers.
Pulsul doar l-a lăsat inconştient.
Jemma?
Jemma!
Jemma, a mers!
Te rog, nu! Jemma, nu!
Jemma!
Trebuie s-o găsesc pe Jemma...
Antidotul a funcţionat, dar a sărit din avion!
Să nu mă înţelegeţi greşit. Mă bucur că sunteţi amândoi în viaţă.
Şi îmi dau seama că tu încercai să salvezi echipa,
dar ce ai făcut azi, a fost o decizie nechibzuită.
Doar faptul că v-am scos din apă.
Ai idee cât de groaznic e să răspund în faţa biroului marocan?
Să nu mai încerci niciodată o asemenea cascadorie!
Ar fi un dezastru dacă te-am pierde, Jemma.
Mulţumesc, domnule.
Asta înseamnă că putem pleca?
Deci, ce părere ai de prima de experienţă cu paraşuta?
Prefer să nu mă mai gândesc la asta.
Cred că ce ai făcut a fost extrem de curajos.
Presupun că acum e un moment la fel de bun ca oricare altul
să-ţi spun că te-am cam indus în eroare mai devreme.
Când ţi-am dat înapoi pistolul de noapte,
am minţit. E mai greu cu 24 de grame.
- Ştiu. - Da?
Desigur. Până la urmă... Sunt agentul Grant Ward.
Tocmai am sărit dintr-un avion fără paraşută.
- Ţi-am salvat viaţa! - De fapt, nu e chiar aşa.
Trebuie să vorbeşti puţin mai pe nas.
Bună, Skye.
Ce face Simmons?
E incredibil de rezistentă. N-ai spune că a fost la un pas de moarte.
Asemenea experienţă, e nevoie de ceva timp ca să o conştientizezi.
E raportul ei medical?
E al meu, de fapt. Analizele de sânge au venit în sfârşit.
Sunt perfect sănătos... Trebuie s-o las puţin mai uşor cu fierul.
Dar nu-ţi face griji, nu trebuie să-mi spui "Omul de Fier".
Nici nu aveam de gând.
Doctorii mei nu au vrut niciodată să-mi facă analizele.
Am vrut eu însumi să le fac, dar tu ştiai asta.
Bucata asta de hârtie îmi spune că totul e în regulă.
Dar eu nu mă simt în regulă.
Mă simt diferit.
- Dă-ţi jos cămaşa. - Poftim?
Cămaşa. Desfă-i nasturii.
Indiferent dacă au fost 8 sau de 40 de secunde, ai murit.
Nu se poate să treci printr-o asemenea traumă neschimbat.
- Ştii cât mi-a luat mie să... - Ştiu.
Scopul acestor lucruri e să ne reamintească...
Că nu există cale de întoarcere...
Trebuie să mergem doar înainte.
Te simţi diferit pentru că eşti diferit.
- Şi voiam s-o fac. - Ştiu că voiai.
Aveam antidotul, paraşuta.
- Doar că nu puteam trage de curele. - Fitz, te rog.
- Aş fi putut face pe James Bond. - Fitz, taci din gură.
Te rog.
Ward a făcut un lucru minunat, da,
dar nu Ward a fost alături de mine în laborator, căutând leacul.
Nu Ward a crezut în mine când eu nu renunţasem.
Acela ai fost tu.
- Tu eşti eroul. - Da.
Da. Mulţumesc.
Cutia cu nisip Locaţie: necunoscută
- Blake. - Coulson.
Doar atât ai putut inventa? "Avem o conexiune proastă"?
- Eram presat de timp. - Nu a fost o mişcare înţeleaptă.
Ştii că discuţia noastră nu a fost tocmai privată.
- Niciodată nu sunt. - Nu ştiu ce s-a întâmplat
cu tine în New York, dacă ţi s-a oprit într-adevăr inima sau
asta e ceea ce ne spun când ajungem la nivelul şapte,
dar orice s-ar fi întâmplat, nu îţi dă dreptul
să încalci un ordin direct de la sediu.
Dacă mai faci asemenea isprăvi, cineva ar putea decide
să-ţi ia de lângă tine mica ta echipă de vis.
Aş vrea să-i văd încercând.
Asta nu sună ca ceva ce ar fi zis Phil Coulson pe care-l ştiam eu.
Nu, presupun că nu. Obişnuieşte-te.
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania