Anterior în "Marvel's Agents of S.H.I.E.L.D."
Vezi un Pământ care poate fi salvat?
E prea târziu. Deja a fost sfărâmat.
Trebuie să ne asigurăm că lumea n-ajunge aşa.
Da. Indiferent de preţ.
Am găsit o piesă din puzzle.
Monolitul a fost fracturat.
- Piatra se potriveşte aici. - Ar putea fi calea de întoarcere acasă.
Da, dar piatra nu e de ajuns. Ne trebuie tot Monolitul.
Ai văzut ce pot face. Da? Pot ajuta.
Spui că geochineza lui e cheia să construim un nou Monolit.
Asta e ideea.
Nu va conta dacă nu ne putem întoarce la Far.
Puneţi-vă centurile!
- Am văzut ceva care... - Lasă-mă să ghicesc.
Distrugătoarea şi prietenii ei vin încoace.
- Da, dar de unde... - Pregătiţi o echipă.
Kasius, scuză-mă, dar de unde ai ştiut?
Au un văzător care le spune ce se va întâmpla.
Ei bine, am şi eu unul.
Episodul 10 Viaţa trecută
Nu...
Răscoliţi nava. Găsiţi-i!
Traducerea şi adaptarea: alpo Subtitrări-noi Team
Liber.
Să sperăm că putem spune la fel pentru Enoch.
Nu s-au detectat forme de viaţă.
Diversiunea pare să fi funcţionat.
Încă mai caută pe navă.
Bun. Eşti în siguranţă?
Da. Maşina va fi gata
până Flint va construi Monolitul.
Mai uşor de zis decât de făcut.
Încă o dată... Maşina foloseşte mica bucată
să declanşeze bucăţile mai mari prin spaţiu?
Da. Sau timp.
Oglindeşte frecvenţa rezonantă armonică a fotonilor,
care poate exista dincolo de spaţiu-timp.
Da, te aud vorbind, dar ce...
Dacă Flint nu poate construi Monolitul, nimic nu contează.
Robin a spus că poate, deci o cred.
O să-l convingem odată ce ne întâlnim cu ei.
Nu putem merge încă. Mai sunt oameni în pericol.
Coulson se ocupă de asta. Salvează Inumanii acum.
Dar nu şi cei morţi.
Când am fost adus înapoi,
am auzit pe altcineva trecând prin aceeaşi durere,
- acelaşi proces. - Să fie înviat? Pe cine?
Vreun Inuman. Asta trebuie să fie.
Sunt singurul lucru preţuit de Kasius.
Dacă nu-i găsim, nimeni n-o va face. E o altă secţiune...
Da, dar acum, trebuie să ajungi pe nava aia.
Oamenii depind de tine ca să-i scoţi teferi de aici.
Arată-mi unde să merg şi merg.
De Tess e nevoie pe navă. Voi mergeţi la Fitz-Simmons.
Salvez pe cine pot şi ne vedem la locul de întâlnire.
- Uşor. - Nimic nu sună uşor.
Duceţi asta lui Flint.
- Ne îngrijorăm de supravieţuitori... - Şi să-l omorâm pe Kasius.
- ... să-i ducem în siguranţă. - Şi apoi îl omorâm pe Kasius?
Când se întâmplă? Pentru că unii dintre noi nu scapă cu o piatră magică.
Nu vom pleca până când umanitatea nu îşi controlează viitorul.
Între timp, faceţi-vă treaba,
ne vedem la locul de întâlnire.
Mack, un Inuman suferă. Trebuie să plec.
- Elena, te rog... - Uită-te la tine.
Acum câteva zile cerşeai după ciuperci.
Acum eşti puştiul care salvează lumea.
Nu spune asta.
Îmi plăcea mai mult când eram necunoscut.
Puştiul fără păr... n-ai fost niciodată necunoscut.
Te vei descurca. Întoarce-te teafăr, bine?
Ai grijă de uriaş. Îşi face griji.
Sunt aici.
Sunt aici să am grijă de tine aşa cum ai avut tu de mine.
- Repar-o. - Stricăciunea nu poate fi reparată.
O faci mereu pentru Inumani,
fata pe care am trimis-o ca mesager. Repar-o.
Biologia terrană e simplă. Sinara e Kree.
Nu va merge. Ştii asta.
Nu mă mai sfida şi repar-o.
Cu tot respectul, e moartă.
Nu ştiu cum să repar asta pentru semenii noştri.
Atunci îţi sugerez să studiezi mai atent.
Adu antrenorul Inuman.
Uită-te la mine, zgâriind pereţii propriei mele minţi.
Îţi invidiez somnul.
Tu te odihneşti în timp ce S.H.I.E.L.D. îmi urmăreşte orice mişcare.
Gunoieri.
Nu, ai dreptate. Complotul de a-mi distruge afacerea
aşa cum au făcut cu lumea la care tânjea tatăl meu.
Spune-mi că asta nu e tot ce aţi recuperat din navă.
De la bătrâna trimisă la suprafaţă...
- acum mulţi ani, vorbea de profeţie. - Îmi amintesc.
Ea a prezis că vor veni prin timp.
- Da. Cred că ea voia ca ei... - Să se întoarcă.
Desigur.
Toate vorbele din gura văzătorului meu confirmă.
Şi dacă sunt aici, vor urma să spargă lumea.
Imaginează-ţi, Sinara.
Pentru ei e încă bogată, încă întreagă.
Tye.
N-ai văzut Pământul aşa cum a fost.
Tata...
care avea viziuni mai bune decât cursa care i-a scăpat,
o numea o nestemată albastră ascunsă.
El şi întreaga sa confederaţie o voiau pentru ei.
Adună-mi Inumanii, o armată care să strivească S.H.I.E.L.D.
Cu ei scoşi din trecut,
tata nu va întâlni nicio rezistenţă.
Pământul îşi aşteaptă soarta.
Da, dar restul Inumanilor abia sunt antrenaţi.
Familia mea are o tradiţie.
Când totul e pierdut...
mori cu onoare.
Bei Odiumul.
Îţi arde corpul.
Numai putere, fără durere.
O ultimă rezistenţă de temut.
O strălucire de lumină şi splendoare.
Du-te şi luptă.
Până în ultimul moment când inima ţi-e plină de furie.
Dacă ieşim de aici...
o să plec cu "ţoacla" pe fiecare autostradă pitorească
până mi se tocesc roţile.
- Nu cu aşa ceva se dau copiii? - E o motocicletă.
Imaginează-ţi o rachetă pe două roţi...
- cu loc de care să te ţii. - Sună a nebunie.
Da, ţi-ar plăcea.
Ştii, Pământul nu e un loc rău în care să creşti.
Dacă vrei să vii...
vei avea mereu o casă cu mine şi Yo-Yo.
Da, tot nu ştiu cum ar trebui să construiesc o maşină a timpului.
E un portal, nu o maşină.
Şi îl vei face cu asta.
- Să mergem! - Haide!
Du Inumanii la navă!
Armele, omule! Ca şi cum ai trişa!
N-ar trebui să le dea nimănui care nu e o persoană bună.
- Ai zice să trebuie să fie legi. - Daisy!
- Ce ai păţit? - Kasius m-a eliberat.
Nu simt nicio durere.
Simţi asta?
Eşti bine?
- O problemă de garderobă. Tu? - Da.
Se pare că au un PCP în spaţiu.
Am auzit că ai murit.
Arăţi bine pentru un mort. Adică...
Nu arăţi grozav, dar... Adică, ai trecut
- prin multe, dar... - Mă bucur şi eu să te văd, Deke.
Am fost unde eşti acum.
Aşa ceva te schimbă.
Da?
Tot mă întrebam ce s-a întâmplat, ce e real.
Asta e real şi merită preţul.
Nava e aproape gata. Să mergem la locul de întâlnire.
Eşti bine dacă-i duci la nivelele oamenilor?
Am privit suficient încât să mă descurc singură.
Mă întorc după Flint, dacă mai urcă cineva.
Bun. Acum du-te.
Ai avut dreptate. Putem riposta.
Ambuscada ne-a costat ultimul Inuman.
Dar n-au unde să meargă. Vor fi prinşi. Ai încredere.
"Încredere" spune, din nou şi din nou.
Tye, doctorul, gărzile mele regale... eşecuri, toate.
- Chiar şi tu, dacă e să fiu sincer. - Dle., avem nevoie de un plan.
Linişte! Nu vezi că discutăm unul?
Şi eu am eşuat.
Am pierdut Inumanii. Te-am pierdut pe tine.
Gloria care am crezut că ne va scăpa.
Dar dacă mă ofer garanţie...
aş putea să-i ofer tatălui meu tot ce doreşte,
să ajut să ridic numele familiei Kasius.
Ştiu că e un drum înapoi la glorie.
O cale înapoi la tine.
Ştiinţa văzătorului meu s-a terminat... asta sau ne-a înşelat.
Oricum, e timpul să o folosesc ca să trimit un ultim mesaj.
Alo?
Am venit să ajut.
Cum te cheamă?
Elena.
Mă bucur să te văd.
E un truc.
Am crezut acelaşi lucru când stăteam unde eşti tu acum.
- Nu e real. - Aş vrea să fi fost real.
Un android sau o iluzie din Arhitectură...
- dar eu sunt. Sunt tu. - Cum? Eu...
Am aşteptat atât timp să mă revăd, cu speranţă în ochi.
Cum de trăieşti?
M-au ucis, m-au adus înapoi ca să-mi ia sângele, ADN-ul,
apoi din nou timp de mai mulţi ani.
Mă învie când vor, mă omoară când nu vor.
Ce? Cum? De câte ori?
Am rezistat cu gândul la momentul ăsta.
- Nu. E greşit. - Dar de data asta,
când m-au întrebat cum atacă echipa noastră,
am încercat să-i spun cât de puţin am putut.
Dar ştiam că eşti aproape.
Tu şi Mack.
Mack. E în viaţă.
Ţine-l cât de mult poţi.
Ce se întâmplă cu Mack? Ce se întâmplă?
Am exersat de atâtea ori ce să spun.
Voiam să fie mai bine, să te cruţ de durere.
Dar văzându-te...
- toată durerea revine. - Ai fost aici tot timpul ăsta...
Prinsă în buclă.
- Ca tine. - Buclă?
Ne întoarcem în timp.
Dar astfel aducem tot ce va urma.
- Nu cred asta. - Ştiu.
Nu cred că am făcut-o nici eu.
Până am ajuns în flăcări, încercând să dau de Mack.
Şi apoi n-a mai fost nimic.
Îmi poţi spune cum s-o opresc, da?
- Cum o schimbăm? - Nu sunt sigură că poţi.
Bună, din nou. M-au găsit.
Repet... m-au găsit.
Am înţeles. Eşti sigur?
Dovezile sunt foarte sugestive.
N-ar fi trebuit să-l lăsăm singur.
Rămânem aici de tot dacă pierde controlul acelei maşini.
Enoch, cât mai poţi rezista?
Calculez că 12 minute.
Ce? Nu e destul timp.
Maşina aia activează un Monolit pe care nu l-am construit.
- Trebuie să securizăm Zephyr-ul. - La naiba. Serios?
Trebuia să lăsăm maşina în mâinile unui robot?
Ştiam că momentul în care am dat cu ochii de voi
a însemnat prăbuşirea mea.
Mă duc eu.
Voi securiza maşina şi voi salva robotul ciudat.
Vin şi eu. Va fi mai bine dacă asaltăm nava împreună.
Da. Dar niciunul dintre călătorii în timp nu poate merge,
pentru că trebuie să fie la locul de întâlnire
când e pornită, deci fă calculul.
Eşti un tip împotriva Kree. Vei fi depăşit.
Încerc să fac toată treaba cu eroul, omule.
Asta e discuţia ta de îmbărbătare?
Dacă voi sunteţi omorâţi, cine mai salvează lumea?
Le-am spus părinţilor mei să nu creadă în povestea cu gândaci
şi ei au murit pentru ea.
Şi probabil eu urmez.
Dar sub nicio formă n-o să las
nişte Albăstrei să distrugă maşina aia înainte să văd
daca merită chestia aia ceva.
Sigur oferi o luptă bună, dar dacă întoarcerea acasă
depinde de maşina aia, o securizez singură.
Tu... mă înnebuneşti,
partea asta din tine... această prostie impetuoasă şi încăpăţânată...
Îţi ofer întăriri, geniule.
Nu, când cealaltă latură a ta e un erou
care nu se poate abţine să nu facă bine, atunci fii grozavă.
Lumea are nevoie ca acea persoană să ajungă acasă.
Doar încearcă să n-o distrugi când eşti acolo.
- Aproape mă bucur că te-am cunoscut. - Şi tu eşti o bătaie de cap.
- Nu cred că sunt pregătit. - Bine.
Închide-ţi ochii şi concentrează-te pe piatră.
O simţi?
- Da. Şi o pot mişca. - Încă nu.
Deci, fiecare parte din univers, de la stele la piatra asta,
sunt făcute din acelaşi lucru.
Şi tu eşti în legătură cu compoziţia minerală.
O poţi manipula, da?
Acum, vreau să simţi cum e diferită piatra
faţă de restul pe care le-ai simţit...
dar la nivel de structură internă. Poţi?
Ştiu că e o piatră.
Dar înăuntru e complicată, complexă.
Părţi întărite de presiune, slăbite de pierderi.
Simt goluri. Ca...
Ca nişte tipare săpate la nivel microscopic.
- E frumos. - Da. Aşa e.
- Se pricepe. - Da. La fel şi tu.
Credem că e un compozit. Calcar în majoritate.
- Nu pot genera piatră. - Nu, e în regulă.
Ştim unde să găsim suficient calcar.
Dar dacă e un compozit, cum rămâne cu restul?
Avem un plan.
- Vin. Trebuie să mergem. - Să mergem!
Cum te descurci cu spaţiile închise?
- Am crescut într-o cutie de conservă. - Bun. Dar cu cele vaste?
Supuneţi-vă şi nu veţi suferi!
- Trebuie să fugim acum. - Asta era calea de scăpare?
Nu mă pot lupta cu toţi.
Restul trebuie să se teamă să ne urmărească.
Orice urmează, nu mi-e frică să aud.
- Spune-mi cum să lupt. - Vreau.
Vreau să te ajut să repari greşelile.
Vreau să-ţi spun ceva diferit decât ultima dată.
Dar cu cât vorbesc mai mult...
cu atât aud ecoul cuvintelor mele din nou.
E în regulă. Ia-o uşor.
- Spune-mi ce-ţi aminteşti. - Îmi amintesc că m-am simţit neajutorată.
N-am putut să schimb alegerile oamenilor.
Alegerile lui.
- Ale lui Mack? - Nu. Ale lui Coulson.
- Cum stăm? - Aproape gata.
Totul pregătit. Tren expres până la fundul Farului, fără opriri.
Până în burta fiarei.
Daisy, nu putem pierde timp.
Nu vin.
- Ştiu că te temi de mersul acasă. - Nu, sunt îngrozită. Uită-te în jur.
Miliarde de oameni s-au dus.
Dacă e o şansă ca eu să fiu de vină... nu pot merge.
Trecem prin asta împreună.
Tu nici nu-ţi mai ai puterile.
E o chestiune de timp şi o ştii.
Dacă e o urgenţă sau unul dintre voi e în pericol,
voi avea nevoie de ele şi vom găsi o cale.
Dacă trec prin portal ştii că e începutul sfârşitului.
- Nu. - Ajungem acasă şi luptăm
să salvăm lumea de la un viitor care ştim că va veni.
- Trebuie să luptăm. - Desigur.
Dar cu cât luptăm mai tare... cu atât mai aproape e.
Nici nu ştim dacă tu ai făcut asta.
- Eram în epicentru. - Nu te las să te sacrifici
pentru că ţi-e teamă de ce urmează.
Ce urmează e sfârşitul tuturor lucrurilor.
Dacă poţi schimba viitorul aici, îl poţi schimba şi acasă.
Dar ştim că soluţia funcţionează. Putem opri asta azi.
Nu e vorba de azi. E vorba de mâine.
Chiar dacă rezolvăm problema asta, lumea nu e niciodată în siguranţă.
Slujba merge înainte. Noi mergem înainte.
Echipa face o alegere şi strică totul.
O alegere să facem ce?
- Să-l salvăm. - Ce vrei să spui?
- Te rog. - Poate nu merg cu tine.
Ştii că e mişcarea corectă.
Coulson, ca Agent S.H.I.E.L.D. m-ai antrenat să lupt.
Acum rămân să lupt aici.
May te-a antrenat să lupţi.
Vreau ca tu să conduci.
Phil Coulson e pe moarte.
Şi trebuie să-l laşi.
Coulson... Cum? Cum moare?
A început deja.
E bolnav şi o ştie. Am încercat s-o oprim.
Loialitatea... ne-a costat lumea.
Ai auzit toate astea şi tot n-ai putut schimba nimic.
Ştiu. Blocată în buclă.
Dar poţi făuri un viitor diferit...
Spunând cuvintele îmi dau seama că le-am mai auzit.
Îmi spui să mă întorc să schimb lumea
sau mă avertizezi că nu pot?
Trebuie să pleci. Vin.
- Nu. Încă nu. - Sper să mergi pe un drum
spre o lume pe care n-am mai văzut-o. Du-te acum.
- Nu până nu vii cu mine! - Du-te! Ăsta nu e drumul meu.
Te rog!
Du-te, acum!
Cercetau etajul, dar n-au mai raportat.
Le-am subestimat puterea, dle.
Putere? Le-au tăiat capetele.
Trebuie să dea socoteală.
N-au unde să fugă. Le avem nava.
Apoi, vom asigura toate navele
şi-i constrângem pe pământeni până ne cad la picioare.
Nu...
Eşti bine?
A mers.
Ultima mea experienţă va fi una nouă.
Unde a fost asta toată viaţa mea, nu?
Nivelul 3, ascuns într-o crăpătură.
Da, acum îmi spui.
Nu e bine. De ce avem nevoie să te reparăm?
Cred că eforturile ar fi mai bine cheltuite pe...
repararea acestui lucru.
Te descurci. Concentrează-te.
E un copil isteţ.
Îmi pare rău că am ucis gărzile în faţa lui.
Da. E bine să-l vezi construind ceva.
E atâta moarte aici.
Faptul că i-ai cerut că arunce în aer fereastra aia şi Kree n-au ajutat.
N-am fost eu. A fost logodnica.
- Logodnică? - Doi...
Bine.
Deci va părea ciudat la început,
- dar auzul va deveni normal. - Te aud.
Pot să-mi aud vocea.
Ce s-a întâmplat?
A tranchilizat-o. Nu voia să vină.
Nu las pe nimeni în urmă.
Unde e Yo-Yo? Nu te-a găsit?
- Nu e cu tine? - Nu, aduna supravieţuitori.
- Ar fi trebuit să se întoarcă. - Va reuşi. E puternică.
Grăbiţi-vă. Cine ştie când se va deschide portalul.
- Tu eşti Flint? - Da.
- Tu ne vei duce acasă. - Da. Aşa e.
Bun. Ce mai aştepţi?
Yo-Yo.
Dă-i drumul!
Mack, nu.
Elena mi-a spus că vă voi găsi aici.
Yo-Yo, ce ţi-au făcut?
Am ajuns s-o cunosc pe Elena destul de bine.
Durerea poate fi convingătoare.
Mack, fugi! Pleacă! Du-te acasă!
Nu plec. Am zis să-i dai drumul!
Uită-te cum tremură.
Poate ştie ce urmează pentru tine...
pentru mine, pentru noi toţi de aici,
stând la limita infinitului, glorie violentă.
Nu!
Ia Livada!
- Ucide-i pe restul! - Nu se va întâmpla.
O să-ţi bat corpul cu propriul tău craniu!
Nu merita să moară.
Opreşte-te! Încerc să te repar!
Face un lucru, deschide o uşă.
- Ai crede că o fac simplă. - Cred că această navă
e prea avariată ca să alimenteze Monolitul.
- Atunci ce o poate alimenta? - Eu.
Bateria mea m-a ţinut mai mult de 32.000 de ani.
Modificarea portului bateriei ar putea crea un circuit termic
capabil să ofere energie mai mult decât suficientă.
Circuit termic? Ce se întâmplă cu tine în cazul ăsta?
Voi expira ştiind că mi-am dus prietenii acasă.
Apoi substanţele din baterie
îmi vor consuma corpul într-o reacţie exotermă
suficient de violentă să radă câteva nivele ale Farului.
Deci nu e prea bine pentru tipul de lângă tine care apasă întrerupătorul.
Acea persoană ar fi complet atomizată.
Deke, răspunde.
Îmi place planul ăsta mai puţin.
Da, suntem aici.
Am construit Monolitul. Cred că s-ar putea să meargă.
Cum merge cu maşina?
Da, bine.
E grozav. Am găsit o rezolvare pentru maşină.
Bun. Ai avut dreptate despre luarea Zephyrului.
Asigură-te că totul e la locul lui când îl alimentăm, da?
Vom avea o singură şansă.
Părinţii tăi ar fi foarte mândri de tine.
Voi afla curând.
Le vom oferi un spectacol pe cinste.
Mulţumesc. Toată lumea va fi pe poziţii.
Maşina aia va exploda.
- Nu e sigur aici. - Ce?
Eşti binevenit să vii cu noi, dar dacă nu, trebuie să pleci acum.
- Întâlneşte-te cu Tess la navă. - Unde? La care?
Dar Mack, Yo-Yo, nu s-au întors.
Spune-le că am avut mai multă treabă de făcut.
- Haide. Ştiu drumul. - Mulţumesc.
- Coulson, ce se întâmplă? - Unde sunt?
N-ai ce să-mi mai faci.
Vreau să-ţi văd lumina din ochi stingându-se.
Tata mă va vedea.
Lumea asta va fi a lui!
Nu doar restul pe care Quake l-a lăsat în urmă.
Linişte.
Yo-Yo... ea...
Mack.
Cum? Ai fost omorâtă.
Nu se poate.
Îmi pare rău că a trebuit să vezi asta. N-am fost eu.
- Dar erai moartă. - Nu, sunt aici.
Şi e timpul să mergem acasă.
Încă puţin.
Mă voi opri mai repede decât am anticipat.
Mult mai repede. Trebuie s-o faci repede.
Bine. Stai puţin. O facem.
- Avem o problemă. - Ce e?
Îl folosesc pe Enoch să alimentez maşina, dar îl pierd. Trebuie să lansaţi acum.
Ce? Nu, Deke, e prea devreme.
Echipa nu s-a întors.
Enoch, amice, rezistă.
Ştiu că ai făcut atât de multe, dar te rog să mai rezişti.
Trag cât pot de mult de timp!
Să mergem!
Piatra se va deschide! Treceţi aici acum!
Am ştiut mereu că lucrând cu voi îmi va exploda în faţa! Acum e la propriu!
Haide, amice. Mai rezistă, bine?
- Ştii că nu te va ierta niciodată, da? - Trebuie să sper.
Îl pierdem! Timpul a expirat!
Fir-ar să fie...
Eşti sigur că Deke n-a scăpat?
Se afla chiar în mijlocul acelei explozii.
Poate măcar a deschis piatra.
- Unii dintre ei trebuie să fi ajuns acasă. - Au ajuns înapoi. O ştiu.
Oricum, noi mai avem o şansă.
Prietenii noştri de la S.H.I.E.L.D. ne-au oferit-o, da?
Un nou început.
Viitorul depinde de noi.
Sunt multe ce trebuie reparate.
Ai dreptate. Aici este proiectul.
Traducerea şi adaptarea: alpo Subtitrări-noi Team
Sync: Jondak Marvels.Agents.of.S.H.I.E.L.D.S05E10.1080p.BluRay.x264-SHORTBREHD
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania