- Te simţi bine? - Da...
încă am capul pe umeri.
- Nu era nevoie să-l omori. - L-ar fi ucis pe puşti.
L-aş fi putut opri.
- Nu puteam risca, în niciun caz acum. - Ce vrei să spui?
Am primit răspunsul.
- Pe el îl căutau de la bun început. - Da, ştiam asta.
Nu ştiam că Pumnul de Oţel era cheia căutărilor Mâinii.
Cuvântul ăsta nu e întâmplător.
Crezi că e o cheie pentru supravieţuirea lor?
O cheie necesită un lacăt.
- Eu credeam că e o metaforă. - Nu e.
Crezi că Danny chiar deschide ceva?
Ceva pentru care merită să mori.
Sunt o armă, nu o cheie.
- Asta crezi tu. - Ce aş putea deschide?
Tu să-mi spui. Probabil că de asta nu te-au ucis.
N-au făcut-o pentru că mă vor de partea lor.
Chi-ul Pumnului de Oţel e o armă. Asta e adevărat.
Dar am auzit că ar fi folosit şi pentru altceva.
Să închidă lucruri. Sau să le redeschidă.
Mâna a venit la New York pentru că el le oferă acces undeva
sau le deschide ceva?
Fiţi serioşi!
E o nebunie.
Nu contează dacă tu crezi asta. Contează că ei o cred.
Individul ăsta făcea parte din Mână.
O organizaţie formată din psihopaţi mincinoşi.
Nu puteţi avea încredere în ce a zis.
Ştiu, dar nu putem face decât un singur lucru.
Cum adică?
Să ţinem Pumnul de Oţel cât mai departe de ei.
Pare o nebunie, dar nu avem de ales.
Mi-am dedicat viaţa acestei lupte. Aveţi nevoie de mine.
Avem nevoie unul de altul.
Exact asta e tactica lor.
Ne divizează, ne slăbesc.
Ne fac să ne îndoim de cei în care avem încredere.
Danny, respiră adânc şi linişteşte-te.
Nu-mi mai spune să mă liniştesc! Asta vor ei!
Să fiţi cu gândul la altceva şi să mă atacaţi.
Sowande nu minţea.
De unde ştii?
Pulsul nu i s-a schimbat.
De ce nu i-ai auzit pulsul când m-a atacat pe la spate?
E Mâna. Tu ştii de ce sunt în stare.
Iar acum ştim ce îşi doresc. Pe tine.
Stick, cazi în capcana lor.
Dacă Alexandra pune mâna pe tine, războiul s-a sfârşit.
Nu pot permite aşa ceva.
Stick, poate ar trebui să-l lăsăm să stea deoparte sau...
Ar trebui să-l ascundem.
Nu mai avem timp!
Ne vânează prietenii şi familiile. Nu se vor limita la atât.
Aţi auzit ce a spus. New Yorkul va sfârşi în ruine.
Mă vor pentru că sunt singurul care-i poate distruge.
Jess?
Cum îl ascundem?
Bine.
O să continui fără voi.
Am pierdut deja un oraş. Nu mai pierd încă unul.
Nici eu.
Serios?
- Mă ţineţi aici împotriva voinţei mele? - Te înţeleg.
Nimeni nu iubeşte oraşul mai mult ca mine, dar nu poţi pleca de aici.
Mă rog...
- Sigur vrei să faci asta? - Nu vreau, dar o fac dacă trebuie.
Cum ţi-ai ascuns şi iubita?
- Am trecut de asta. - Ba nu.
- Suntem în aceeaşi tabără. - Nu pare să fie aşa.
- Nu mai pare. - Nu face asta.
Trebuie să încetaţi.
Stai aici. Te putem păzi.
Linişteşte-te.
Asta e problema, Matt.
Nu mai pot să mă liniştesc.
Ajunge!
Nu mă obligaţi să-l folosesc.
Îmi pare rău.
Frumos mod de a-ţi petrece timpul după ce ai ieşit din puşcărie.
Nu pot să cred că a fost nevoie de asta ca să vorbim iar.
Nu ştiu să ţin legătura cu oamenii. Dar puteai să suni.
Corect.
O să ţină?
E un nod constrictor. Dacă trage, se strânge mai tare.
- Nu sfoara e problema. - Bănuiesc că pumnul lui e.
Când îl foloseşte, lucrurile o iau razna.
Cât timp avem?
- E greu de spus. Poate o oră. - Trebuie să aflăm ce deschide.
Sediul lor e Midland Circle.
Da, ştiam asta.
Matty, te-ai întors vreodată acolo?
Să te întorci? Ai mai fost acolo?
Da. Anul trecut, când investigam Mâna,
am ajuns la un şantier care a devenit între timp Midland Circle.
Era o groapă acolo de sute de metri adâncime.
- În mijlocul New Yorkului? - Da.
Şi abia acum îţi aminteşti asta?
Era ceva pe fundul gropii?
Nu cred. Când au terminat clădirea, groapa dispăruse.
- Eşti sigur? - Nu.
Cum de aflăm asta abia acum?
- Nu era important. - Mai încearcă!
- Aveam destule griji pe cap. - Ce ne ascunzi?
Am fost cu Elektra.
A fost o greşeală să nu vă spun despre ea.
Când se mai întâmplă să mai omiţi chestii care ne afectează...
- Nici tu nu eşti foarte deschisă. - Ce înseamnă asta?
Nu ţi-a verificat nimeni trecutul.
Trecutul meu nu te priveşte şi nu e periculos pentru noi.
Timpul trece.
Dacă vrem răspunsuri, trebuie să mergem la Midland.
Abia am scăpat data trecută, iar acum ne aşteaptă.
- Are dreptate. - Cum aflăm ce deschide?
Arhitectul?
Soţul clientei mele. Cel pe care prietena ta voia să-l omoare.
El a proiectat clădirea.
- Ştie ce legătură are Danny cu asta? - Merită încercat.
Ar fi bine să plecaţi.
Şi tu?
Cineva trebuie să-l păzească.
Cineva care poate încasa un pumn.
Ştiu că eşti trează.
Sunt.
Ai dormit câteva ore.
Mulţumesc.
Îmi place aici.
La New York?
Nu.
Cu tine.
ÎN AMINTIREA ELEKTREI NATCHIOS APOCALIPSA 21:4
CIMITIRUL SFINŢII SACRI
- Danny nu s-a trezit. - Bine.
După ani întregi în care îi urmăreşti pe ticăloşi,
afli câte nenorociri au făcut.
Şi chiar şi după ce îi învingi şi sunt morţi,
tot nu poţi să dormi noaptea.
Unde l-ai găsit pe gunoiul ăsta?
În depozitul de pe 151 colţ cu Amsterdam.
Angaja puşti din Harlem ca să şteargă urmele,
să distrugă cadavrele dintr-un depozit din Cartierul Chinezesc.
Sediul nostru. Erau cadavrele ultimilor noştri oameni.
Fii cu ochii pe puşti. Mă ocup eu de asta.
Te ocupi?
Indiferent dacă a fost Mâna sau nu, e o crimă.
Ai dreptate din nou. Cu cât ştii mai puţine, cu atât mai bine.
- O să scapi de cadavru? - Cam aşa ceva.
Ai dreptate.
E bine să nu ştiu multe.
Spune-mi cum de un avocat pro bono îşi permite un asemenea apartament.
E un panou luminos vizavi.
Îi împiedică pe oameni să doarmă. Nu şi pe mine.
Am înţeles.
Şi îl mai ajut pe proprietar.
Nu mă mândresc cu asta, dar îmi pun costumul şi mă iau de rău-platnici.
Sper că glumeşti.
Scuze pentru deranj.
Nu-i nimic. Să vezi cum e la mine.
Lucrezi de acasă?
Am avut un partener. Aveam un birou.
Şi?
Acum nu mai avem.
Eşti gata?
Da.
E totul în regulă?
Da.
Haide!
Un agent a descoperit asta într-un depozit al lui Sowande.
Livrat, fără îndoială, de vechiul nostru prieten Stick.
Sowande a fost cu noi de când am plecat din K'un-Lun.
Pierderea lui va fi resimţită de întreaga organizaţie.
S-a întâmplat.
Asta înseamnă să fii muritor.
- O pierdere pe care o puteam preveni. - S-a lăsat prins.
- Nici n-am încercat să-l găsim. - Te rog!
- Să nu ne prefacem că-i jelim pierderea. - Ne prefacem?
De parcă timpul petrecut împreună ar fi fost mereu plăcut.
De parcă n-ar fi existat conflicte.
De parcă n-am fi supravieţuit tentativelor de asasinat
puse la cale de oameni din această încăpere.
Acum, mai mult ca niciodată, trebuie să dăm dovadă de unitate.
Eram uniţi,
până să vii tu cu Black Sky.
Unde e?
În siguranţă.
- Ce înseamnă asta? - Nu trebuie să-ţi dau socoteală.
Dar, având în vedere evenimentele din ultimele ore,
m-am gândit că e mai bine s-o izolez.
- Pentru că te temi că o vom ucide? - Nu.
Cred că v-ar ucide ea dacă ar simţi lipsa voastră de loialitate.
Nu vrem să fim neloiali.
Avem ţeluri comune, aşa cum e de multe secole.
Nu mai sunt aşa de sigur.
Trebuie să-l onorăm pe Sowande continuând să luptăm pentru ce a pierdut el.
Însăşi viaţa.
Lidera noastră ne-a adus până aici. Eu voi continua s-o urmez
până când avem Pumnul de Oţel. Până când luăm ce ne trebuie din New York.
Cred că e aici.
- Crezi? - Nu ştiu.
Toate casele astea arată la fel.
- Rahat! Scuze, tot uit că eşti... - Nu-ţi face griji. Se întâmplă.
Ce trebuie să ştiu despre arhitect?
Soţia lui m-a angajat să-l găsesc. El nu i-a spus multe.
Mai ales despre un tunel secret pe sub New York.
E o gaură săpată direct în jos.
Chiar înainte să se împuşte a spus că "ei" o să distrugă oraşul.
Acum ştim că "ei" sunt Mâna.
Era de-ai lor?
- El spunea că era un om bun. - Şi l-ai crezut?
Nu aud pulsuri, dar mă pricep la oameni. Era disperat.
Începuse să adune explozibili.
Ţinta lui era Midland Circle?
Poate. Cred că asta e.
- Crezi? - Sunt 99%% sigură.
92%%. Dar tot e mult.
- Lexi, nu? - Mama nu e acasă.
Ştii când se întoarce?
Ce vreţi?
- Să stăm de vorbă. - Tot despre tata?
Despre ce s-a întâmplat.
Ai spus că era încurcat cu mafia.
- Nu era mafia. - Tu cine eşti?
- E avocat. - Ce?
Sunt Matthew Murdock. Nu am aflat totul despre tatăl tău.
Dacă ne răspunzi la nişte întrebări, ne-ai fi de folos.
Bine.
Uşile închise însemnau ceva înainte.
Iertare!
De când ne cunoaştem, nu te-am mai văzut aşa.
Poziţia ta îţi oferă multă putere.
Dar e şi o povară, nu doar o binecuvântare.
De asta i-am convins pe ceilalţi să te urmeze.
Noi două ne-am înţeles întotdeauna.
Cu o singură condiţie.
Să îl capturăm pe Pumnul de Oţel singuri,
fără Black Sky.
Nu-ţi stă în fire să fii atât de lipsită de încredere.
Şi ţie nu îţi stă în fire, Alexandra, să dai dovadă de...
Slăbiciune?
Fraţii noştri, chiar dacă nu se exprimă prea fericit, spun adevărul.
Black Sky a fost mereu profeţia ta, viziunea ta.
- Şi ai dat greş. - Nu sunt de acord.
E crucială pentru succesul nostru. Trebuie să vorbeşti cu ei.
Am încercat.
De când ai adus-o la viaţă, nu suntem mai aproape de Pumnul de Oţel
şi nici de substanţă sau de întoarcerea la K'un-Lun.
Suntem mai aproape doar de moarte.
Cum de nu vezi ce văd eu?
E pricepută, da...
Nu mă refer la abilităţile ei.
Are o forţă pe care noi două nu putem decât să ne-o imaginăm.
Chiar dacă ţi-aş da dreptate, ceilalţi nu sunt de acord.
Ceilalţi vor să-mi ia locul.
Aşa cum ai spus, s-a mai întâmplat. Eram de faţă.
Gao, tu ai condus revolta.
Trecutul e trecut.
Acum, s-ar putea să fiu singurul tău aliat.
Şi nu crezi că Black Sky e suficient ca să ne salveze?
Am învăţat să nu cred în nimic.
Dar timpul nostru împreună nu s-a sfârşit.
Nu încă.
Gândeşte-te la propunerea mea.
Am putea fi gata să acţionăm diseară.
Aveai dreptate.
Mă găseşti aici când termini.
M-aţi legat ca pe un prizonier.
Nu "ca pe". Chiar eşti prizonier.
Nu arată bine.
Unde sunt Matt şi Jessica?
Caută informaţii despre Midland Circle. Credem că acolo a început.
"Credem"? Adică voi, ceilalţi, care sunteţi împotriva mea?
Dacă ne-ai fi ascultat, în loc să te opui,
ai fi luat parte la discuţie şi ai fi fost de acord.
Midland Circle e dubios.
- Mai ales că am găsit groapa. - Ce groapă?
Murdock crede că e ceva ciudat legat de Midland Circle.
Şi pe tine te-au lăsat să stai de pază.
Nu, asta depinde de tine.
Mare greşeală!
Nu înţelegi ce se întâmplă?
M-aţi legat de parcă aş fi duşmanul,
iar ei încearcă să-i ucidă pe oamenii la care ţinem.
- Misty are grijă de toată lumea. - Deocamdată.
Ţin la mai mulţi oameni decât încap în secţia de poliţie.
Şi tu la fel.
Oraşul e în pericol.
Noi doi,
Luke Cage şi Pumnul de Oţel, ar trebui să fim acolo.
Împreună, în prima linie.
Nu îmi place să lupt.
Dar dacă sunt obligat, o fac inteligent.
Nu e inteligent să mă închideţi.
Nici să lupţi cu cei care sunt de partea ta.
Când o să-mi reconcentrez chi-ul, o să scap din scaunul ăsta.
O să te aştept.
El ce face?
Meditează.
Cred.
A spus ceva despre poziţia cocorului şi echilibrarea spiritului-animal.
Apoi nu l-am mai ascultat.
Anima.
- Poftim? - Îşi echilibrează anima.
Sigur. Nu mă pasionează chestiile astea mistice.
Nu sunt "chestii mistice".
E un mod diferit de a vedea lumea.
- Complet diferit. - Da.
E vorba de perspectivă.
Mai spune-mi cum ai pocnit dragonul şi te-ai ales cu mâna magică.
În ultima încercare a lui Shou-Lao Nemuritorul,
i-am înfipt pumnul în inima topită.
Glumeam.
Inima topită?
Cred că a durut.
Da.
Nici nu ştii cât de rău.
Eu am fost lovit de o rachetă.
Am fost împuşcat în faţă.
De Jessica.
Jessica noastră?
Mai bine mă lupt cu un dragon decât cu Jessica Jones.
Ce s-a întâmplat între voi?
Am avut un moment.
Dar aveam drumuri diferite în viaţă, aşa că...
Drumuri diferite?
Începi să vorbeşti ca mine.
Nu ştiu ce credeţi că veţi găsi. E simplu.
Tata ne-a abandonat, apoi a fost ucis.
- Probabil că e greu de înţeles... - Nu e.
Tatăl tău nu voia ca tu şi mama ta să aveţi de suferit.
Ea adoarme plângând în fiecare noapte.
Tatăl tău avea un birou în casă?
Nu, nu amesteca munca şi timpul liber. Chit că asta nu l-a ajutat.
Îmi aminteşti de un prieten.
Tatăl lui era boxer,
dar s-a întins mai mult decât îi era plapuma şi a fost ucis.
Multă vreme, prietenul meu a crezut că tatăl lui l-a abandonat.
Până când a aflat adevărul, că tatăl său fusese ucis
pentru că nu mai voia să fie infractor.
Voia ca fiul lui să fie mândru de el.
Tatăl prietenului meu era un om bun, poate că şi al tău era la fel.
O chema Elektra Natchios.
Tu nu eşti ea.
Eşti mai mult decât a fost ea vreodată.
Era un bărbat.
I se spune Diavolul din Hell's Kitchen.
În cealaltă viaţă, a lăsat-o pe Elektra să moară.
El e cel cu care am luptat?
Va încerca iar să te amăgească, să te întoarcă împotriva noastră.
Nu va fi aşa.
Mai trebuie să ştii ceva.
Ceva despre mine.
Sunt pe moarte.
Nu poţi muri. Mâna trăieşte veşnic.
Asta vrem.
Dar chiar şi trupurile noastre sunt limitate.
Când moartea nu e provocată de forţe exterioare,
organismul încearcă să se omoare singur.
Îmi trebuie o substanţă pe care am descoperit-o la K'un-Lun.
Mulţi ani ne-a ajutat să învingem moartea.
Am folosit ultima rezervă ca să te aduc pe tine la viaţă.
De ce?
Pentru că ştiam că vei fi mântuirea noastră.
Şi când te-am văzut,
mi-am dat seama că, după atâta timp, chiar şi avându-i pe ceilalţi alături,
m-am săturat să fiu singură.
Dacă nu mai găsim substanţa asta,
vom muri amândouă?
Da.
Trebuie să te asiguri că nu va fi aşa.
Eşti Black Sky.
Când se va termina, noi două...
Vom sluji viaţa. Întotdeauna.
Pulsul ţi se încetineşte.
Respiră.
Aşa se naşte chi-ul bun.
Şi chi-ul rău e eliminat.
E mai complicat de atât.
Nu cu mult.
Mă aşteptam la aşa ceva din partea celorlalţi.
Dar tu ar trebui să înţelegi.
Suntem în război.
E datoria noastră să învingem.
Să luptăm, poate. Dar ca să învingem...
E nevoie de altceva.
- Ne-am pregătit cu aceiaşi bătrâni? - Nu.
De ce crezi că alegerea cea mai bună e să mă ţii legat?
Cred că faci regulile din mers.
Aşa e.
Asta fac supravieţuitorii.
Sinceră să fiu, nu ştiu cu ce să încep.
Începe cu începutul.
Tata era genul de om...
Era atât de amabil, încât era plictisitor.
- Şi apoi? - S-a schimbat.
Lucra mai mult, dar nu asta era ciudat,
ci că nu mai dormea.
Îl auzeam pe aici toată noaptea.
Nu mai mânca cu noi. Nu mai mânca deloc.
Stătea uneori la pian, dar nu cânta.
Nu ca înainte. Nu mai făcea nimic ca înainte.
Mi-era dor de el.
Cu mult înainte să vină mama la tine.
Cu mult înainte să moară.
- Cânţi? - Poftim?
- La pian. - Nu. Tu?
Da. Am învăţat un pic la biserică, în copilărie.
- Ce faci? - Doar... Pot?
- E drept în faţă. - Aici?
Da.
Nu eram foarte bun, dar...
- Să mergem! - Lasă-mă un pic.
Auzi?
Re diez.
Ciocănaşul atinge ceva înainte să cadă pe coardă.
Ce sunt alea?
Par să fie schiţele clădirii la care lucra tatăl tău.
- În pian? - Nu voia să ajungă la cine nu trebuie.
Şi voi sunteţi cine trebuie?
Orice ar fi făcut tatăl tău, ai cuvântul meu că suntem de partea ta.
Dar avem nevoie de un pic de timp.
Voia s-o arunce în aer.
- Rahat! - Ce?
Nu e clădirea.
E altceva. Ceva sub clădire.
- Groapa? - Nu.
Ceva de pe fundul gropii.
E ceva sub Midland Circle.
- Cum te simţi? - Mai bine ca niciodată.
Dar tu şi puştiul nu sunteţi tovarăşi de pahar.
Nu lăsa garda jos!
E frustrat.
Da? Lasă-l un pic şi ne termină pe amândoi.
Da, mi-a zis.
Fata spunea că tocmai ai ieşit din puşcărie.
Da?
- Am trecut peste etapa asta. - Ba nu.
Nu poţi trece niciodată.
- Oricât ai încerca să te controlezi. - Ce vrei să spui?
Când dai de naiba,
poţi provoca mai multe daune dacă te dezlănţui.
Nu sunt aici să provoc daune. Nu-mi place să văd oameni suferind.
Caut răspunsuri. Atât.
Am fost şi eu închis.
Înainte să lupt cu Mâna.
Când eram copil. Zece ani.
Era distractiv să fii orb în puşcărie.
Atunci i-am cunoscut pe cei care m-au învăţat să lupt pe bune.
M-au învăţat cum e lumea cu adevărat.
Când am ieşit, aveam un ţel.
Sunt cei cărora le spui Chaste?
Da.
Ei au fost familia mea.
Plus Matty.
Şi Elektra.
- Condoleanţe! - Mulţumesc.
Nu se compară cu ce urmează.
Ce e cu beţişoarele aromate?
Mă ajută să meditez.
Cer îndrumare.
Iertare. Chestii din astea.
Arhitectul a descoperit o structură sub clădirea sa,
care e destul de periculoasă ca să moară încercând s-o arunce în aer.
Voia s-o distrugă, nu s-o arunce în aer.
Voia s-o dărâme. Sigur structura din groapă e făcută de oameni?
Ar putea fi rocă de bază?
La 30 de niveluri adâncime, într-un dom perfect?
Ai dreptate.
Jessica?
De unde ştiai?
Ce?
Despre tata.
Un avocat orb care luptă pentru dreptate. M-am gândit că e o poveste bună.
Sau una de rahat.
Tu ai preluat cazul meu, eu, pe al tău.
Cred că o să ne fie mai uşor dacă avem încredere unul în celălalt.
- Nu eşti de acord? - E cel mai frumos lucru pe care l-ai zis.
Nu te obişnui!
Cât fum!
Ce e asta?
Una, alta...
Puştiul avea dreptate.
E război.
Şi au nevoie de el ca să câştige.
Am crezut că avem doar două opţiuni.
Fugim sau luptăm.
Ei bine...
Am găsit o a treia variantă.
Ceva nu e în regulă.
Luke!
N-o să te doară. Promit.
Nu e nevoie să faci asta.
Alexandra a spus că nu ştiu ce eşti. Avea dreptate.
Erai arma noastră. Dar ei te-au transformat în a lor.
- Ce tot spui? - Ai slujit K'un-Lun cât ai putut de bine.
Cu ceva noroc, vei mai ajunge acolo. Cred că e frumos.
Stick, ascultă-mă.
Aş vrea să existe altă soluţie.
Dar sunt lucruri pe lume mai rele decât mine.
Stick!
- Nu o să-l iei. - Nu poţi să-mi mai spui ce să fac.
Elektra!
- Ascultă-mă! - Matthew.
Nu e nevoie să faci asta. Bine?
Nu le aparţii. Nu asta eşti tu.
Mă bucur să te văd.
Nu!
Pot sta cu tine?
Îţi place să mănânci singură, ştiu.
Dar simt nevoia să îndrept lucrurile.
Credeam că toată colecţia a fost distrusă în incendiile din Marsilia.
Ai fi surprinsă să afli ce poţi găsi pe fundul Mării Baleare.
Continuă!
Nu voiam să plec din K'un-Lun cu voi. Îţi aminteşti?
Da. Voiai să rămâi cu bătrânii.
Voiai...
Să foloseşti descoperirile noastre în slujba binelui.
E timpul să afli adevărul.
Nu voiam să rămân în K'un-Lun atunci.
Doar că nu voiam să plec cu voi.
Asta nu e o surpriză.
Principala ta grijă a fost puterea ta.
M-a adus până aici.
Încă aştept scuzele.
Bănuiesc că ai vorbit cu Gao.
Da.
Orice s-ar fi întâmplat înainte, ne e scris să luptăm împreună.
Sigur. De asta...
Voiam ca ultima ta masă să fie una bună.
Ai venit singur
ca să mă înfrunţi?
Ce prostie!
De fapt, mereu ai fost un lup singuratic.
Interesantă metaforă!
Dar, dacă m-ai cunoaşte,
ai şti
că eu vânez lupi.
Dacă tu m-ai cunoaşte,
ai şti că înving mereu.
În sala de consiliu...
Dle Rand, ştiu că vorbesc în numele tuturor
când îţi zic cât ne bucurăm să te avem din nou printre noi.
De data asta, pentru totdeauna.
Războiul ăsta...
Nu s-a sfârşit.
Chestia cu războiul e
că funcţionează doar dacă ambele tabere cred că sunt băieţii buni.
Tu lupţi ca să ne învingi. Noi luptăm ca să recuperăm ce ne-a aparţinut.
Ce vreţi?
Să ne întoarcem la K'un-Lun.
Imposibil! L-aţi distrus.
Am văzut.
Ai văzut ce voiai să vezi.
Adevărul e că noi doi nu suntem prea diferiţi.
Avem acelaşi cămin.
Amândoi vrem să ne întoarcem acolo.
Iar acum, fără ca moartea să ne mai stea în cale,
cred că putem s-o facem împreună.
Nu.
Nu suntem la fel.
Ştiu.
Dar, în final,
pentru că acesta e finalul,
o să faci ce fac toţi pentru mine.
Mă vei sluji.
Unde mă duceţi?
Acum, că ne-am ocupat de el, putem continua conform planului.
Puţine au mers conform planului.
Da, avem Pumnul de Oţel, dar cu ce preţ?
E vreun preţ prea mare pentru supravieţuirea noastră?
Dacă e viaţa unuia de-ai noştri, da.
Trebuie să privim spre viitor.
E cel mai valoros bun al nostru.
De acum înainte, trebuie să ne concentrăm pe găsirea substanţei.
Înainte ca aliaţii lui să vină după el.
Nu îi putem subestima.
Nu mă subestimaţi pe mine!
Ucide-l pe Luke Cage.
Ucide-o pe Jessica Jones.
Şi pe Diavolul din Hell's Kitchen, oricine ar fi el.
Mă bucur că sunteţi de acord cu planul.
Dar vă amintesc că eu i-am neutralizat pe duşmanii noştri.
Eu v-am adus Pumnul de Oţel.
Eu am menţinut cea mai importantă operaţiune din istorie în desfăşurare,
în timp ce voi aţi devenit victimele haosului şi conflictelor.
Am demonstrat că sunt unicul lider...
Îl cheamă Matthew.
Iar pe mine mă cheamă Elektra Natchios.
Lucraţi pentru mine acum.
Întrebări?
Subtitrare: Retail