Durere, invidie, iubire...
Cele mai multe emoţii umane sunt comunicate
pe căi uşor de înţeles pentru alţii.
Prin cuvinte, comportament, expresii ale chipului...
Dar mai este şi frica.
Cred că atunci când oamenii sunt singuri, vulnerabili şi se tem,
emit un fel de semnal,
o alarmă,
un S.O.S.
Nu poate fi văzut sau auzit.
Cel puţin, nu de către toţi. Doar de anumiţi oameni.
Ce faci? E sâmbătă. Mai avem o jumătate de oră. Culcă-te.
Nu cred că pot. Am văzut cum o fată a alunecat şi a căzut.
Trebuie să sun pe cineva. Unde e cartea de telefoane?
A alunecat şi a căzut? Acum te ocupi de alunecări şi căderi?
Cum rămâne cu răpirile, agresiunile şi crimele? E sâmbătă...
MEDIUM Episodul 34
Da, în Parcul de Stat Mariposa. Părea să aibă 18 ani.
Aveai păr blond, lung şi purta un tricou alb,
cu numele unei asociaţii de fete.
Nu, nu am văzut-o căzând...
- Da, este! - Nu, nu e!
- Ba da! - Trebuie să-i arăţi cuiva.
- Cui? - Mamei sau tatei.
- Dar dacă nu vreau? - Trebuie!
Ce se întâmplă? Surioara voastră încă mai doarme.
- Ce e asta? - Un proiect la şcoală.
Ce fel de proiect?
E despre ocupaţia părinţilor noştri, şi proiectul meu e despre mama.
- E drăguţ, Bridge. - Spune-i ce înseamnă.
Cum aşa, "ce înseamnă"? Asta e meseria ei!
Înţeleg asta, dar sunt curios... Ce crezi că face mama?
E ghicitoare şi visătoare.
Vrei să repeţi?
Ghiceşte anumite lucruri şi uneori le visează.
Îi spune asta dlui procuror Devalos, care trimite oamenii la închisoare.
Mă întorc imediat...
Lee, ştiu că parcul nu e în jurisdicţia voastră,
dar am sunat la administraţia Parcului
şi nimeni nu m-a luat în seamă.
Poţi să-i suni tu?
Bine. Vrei să mă suni după aceea? Mulţumesc.
Ai văzut proiectul lui Bridgette?
Colajul cu fotografii din reviste? Nu, nu încă.
Ar trebui să te uiţi. Are nişte idei ciudate despre munca ta.
"Ciudate", adică nebuneşti sau exacte?
E greu de spus.
E în bucătărie?
Mai ţinem ziua aceea cu familia?
- Da. Nu ştii că mergem la mall? - Dar e o zi aşa de frumoasă...
Suntem în Arizona, Allison. Aici e mereu soare.
Ştiu, dar la mall e aglomeraţie. Am fost de mii de ori acolo.
Vreau să ieşim puţin în mijlocul naturii.
În mijlocul naturii? Cum aşa?
Mă gândeam să mergem în parc. Ne plimbăm, urcăm pe stânci...
Scumpo, asta crezi tu că face mama?
Putem vorbi despre asta în parc.
Mergem să ne plimbăm şi să ne căţărăm pe stânci.
- E frumos aici, nu? E minunat! - E plicticos.
Ce s-a întâmplat cu mall-ul?
Nu am votat? Nu trăim în democraţie?
Ce e aşa de frumos la mall? Ce au acolo?
Glumeşti, nu? Haine, de exemplu!
- Urăsc hainele! - Atunci, e ceva în neregulă cu tine.
Mamă, avem o urgenţă. Trebuie să sunăm la spital.
Fetiţa asta nu e sora mea! Mamă?
Al...
Al?
A fost ideea ta să venim aici.
Ai putea măcar să iei parte la conversaţie...
Ce cauţi?
Găsiţi un loc pentru picnic. Eu vreau să mă uit la ceva.
Nu pricep... Ce nu înţelegi din semnul ăsta?
Mă întorc imediat.
Minunat...
Nu înţeleg. Mama nu e ghicitoare sau visătoare?
Nu există nici o slujbă care să se numească aşa.
Bridgette, mama lucrează pentru Procuratură alături de mulţi oameni.
Ea îi ajută să facă cercetări, să afle anumite lucruri.
Aşadar, e "aflătoare"?
Tata are dreptate.
Se poate spune că sunt un fel de "anchetatoare".
Nu visezi?
Sigur că da, dar asta nu e ceva ieşit din comun.
Mulţi oameni visează despre ceea ce fac la muncă.
Eu visez, gândesc, simt, cercetez
şi apoi îmi urmez instinctele, ceea ce fac mulţi anchetatori.
Spune-mi, Sherlock, ai găsit ce căutai?
Nu, ceea ce probabil că e un lucru bun.
Vrea cineva să ne jucăm cu discul?
Da, eu şi Marie o să jucăm
dacă promiţi să-l arunci în direcţia noastră.
Nu am ce să fac dacă discul nu e atent.
Fetelor, aveţi grijă acolo! Fiţi atente la şerpi!
Anchetatoare?
Şi la ce caz lucrăm azi, Magnum Dubois?
Ţi-ai dat seama, nu?
Nu eşti singura care se ghidează după instinct.
Visul pe care l-am avut...
Alunecarea şi căderea? Îmi amintesc de asta.
Aici s-a întâmplat. Cel puţin, aici credeam că s-a întâmplat.
La naiba cu victimele accidentelor... Nu te poţi baza pe ele.
De aceea le spun tuturor soţiilor mele anchetatoare
să se ocupe de victimele răpirilor, crimelor sau violurilor.
E oribil, dar te poţi baza pe ele...
Mamă, tată, am găsit ceva!
- Bridgette? - Ce ai găsit, puştoaico?
Poate că sunt bani aici.
- Unde l-ai găsit? - Acolo.
Ariel! Vino aici.
Stai aici cât timp se uită tatăl tău.
Ce se întâmplă, Al?
Îmi spui şi mie ce caut? - Restul.
- Urăsc zilele în familie... - Pot să-mi fotocopiez faţa din nou?
Scumpo, n-aş vrea să plec de aici. Dacă vrea tatăl tău să te ducă...
Cred că avem deja şase fotocopii ale feţei tale, Bridge.
Cu limba scoasă, cu degetul în nas, în ureche. Ce-ar fi să...
Mă întorc imediat.
O chema Amy Ascher şi avea 18 ani.
Era studentă din afara statului, din Wheaton, Illinois.
Ea este. E fata pe care am visat-o şi pentru care te-am sunat...
Stai puţin... Ai visat-o pe fata asta?
Ai văzut când a fost violată şi strangulată,
după care l-ai sunat pe det. Scanlon înainte să se întâmple?
Nu am visat o fată care s-a căţărat pe o stâncă
să scrie ceva cu vopsea şi care a alunecat.
Când a sunat, nu ştiam că se va ajunge la asta.
Am sunat la administraţia parcului
şi ei au căutat o fată care căzuse, dar nu au găsit-o.
Staţi puţin... Ştiţi mai multe decât mine. A fost violată şi strangulată?
Fetele de la asociaţie cu care am vorbit
spun că a fost trimisă să vopsească Skull Rock ca iniţiere.
A plecat pe la 4:30 ca să poată face asta
fără să fie văzută de paznicii parcului.
Visul meu a fost după ce răsărise soarele.
Datele preliminare arată că a căzut, şi-a fracturat glezna stângă
şi a fost târâtă unde a găsit-o soţul tău.
Se pare că a fost sodomizată, violată şi apoi strangulată.
Atacul a fost foarte violent. Cât de multe au văzut copiii tăi?
N-au văzut nimic, slavă Domnului. Joe a ajuns înaintea lor...
Bridgette i-a găsit rucsacul. Era la vreo 15 m de cadavru.
La un moment dat, va trebui să vorbim cu amândoi.
Desigur.
Ce şanse erau să se întâmple asta?
Cade, îşi fracturează glezna,
şi cel care o găseşte e un violator şi un ucigaş...
Hai să plecăm. Poate reuşim să mai salvăm ceva din sâmbăta asta.
- Îmi poţi spune ceva? - Nu aici si nu acum.
- Eşti bine? - Da. A fost înfiorător. Chipul ei...
Îmi pare rău. Aveai dreptate. Trebuia să fi mers la mall.
Nu e vina ta.
- Nu înţeleg... - Ce nu înţelegi?
Mă gândeam la instinctul meu, care mi-a arătat că a căzut.
Acum, totul pare fără rost... E ca si cum ai simţi
că urmează o ploaie când eşti la bordul Titanicului.
Am înţeles... Mama e anchetatoare, dar ştii ce e ciudat?
Faţa ta.
Nu, faptul că am mers în parc. Nu mergem niciodată în parc.
Dacă nu mergem, nu înseamnă că e ciudat.
Nu ţi se pare ciudat că am mers în excursie?
Mulţi oameni merg în excursii.
Rachel Donnelly, prietena mea, merge tot timpul.
Da, dar noi nu mergem.
Unde vrei sa ajungi?
Şi să ştii că am văzut că nu te-ai spălat pe dinţi.
Mergem în excursie exact când găsim un cadavru. Nu ţi se pare ciudat?
Cred că tu eşti ciudată. Conversaţia asta e ciudată.
Nu ţi se pare ca mama găseşte cadavre peste tot pe unde se duce?
Ţi-a spus, e anchetatoare. Anchetatorii găsesc cadavre.
Azi a fost doar o coincidenţă.
Sper, pentru că nu vreau să am copii şi să trebuiască să le explic
de ce e mereu bunica înconjurată de morţi.
Mă ierţi?
Te iert.
- Ce ai făcut? - V-am târât după mine în parc.
A fost mai interesant decât la mall.
V-am pus pe tine şi pe copii aproape de ceva aşa de oribil...
Nu-mi vine să cred că am făcut asta, că ai văzut aşa ceva...
Nici mie nu-mi vine încă să cred ce am văzut,
şi, sincer să fiu, nu vreau să mai văd niciodată o fată goală
cu expresia aceea de oroare pe chip.
Iar copiii... Bridgette mi-a spus că vrea un copiator de ziua ei.
Scumpo, crede-mă, nu ai de ce să-ţi ceri scuze,
dar n-ar strica să dormim puţin.
Lee? Sunt Allison. Îmi pare rău că te-am trezit.
Vreau să mă ajuţi cu ceva.
Ce e? S-a întâmplat ceva?
Am avut un vis. O fată conducea prin deşert.
A rămas fără benzină, iar telefonul ei nu avea semnal.
- Bine... - Ce facem?
Cum aşa, ce facem? E problema celor de la Depanări.
Ţi-am spus, nu-i merge telefonul.
Allison, cred că eşti uimitoare, dar e patru dimineaţa,
iar eu sunt detectiv la Omucideri.
Ştiu, şi, de obicei, nu te-aş deranja cu aşa ceva,
dar după cele întâmplate azi...
Trebuie să existe un motiv pentru care am avut visul.
Trebuie să fie important. - Bine, dar...
Pot să sun la poliţia autostrăzii.
Spune-mi toate detaliile pe care le-ai văzut.
Descrie-mi fata, maşina, drumul...
Ucideţi-mă... E duminică. Cine naiba sună duminica, la ora asta?
Fata în legătură cu care m-ai sunat...
Avea o maşină argintie?
Cred că am găsit maşina. Un camionagiu a descoperit-o aseară.
Se pare că a rămas fără benzină la vreo 65 km de oraş.
Dar fata?
Am găsit-o şi pe ea.
Aşteptam raportul legistului,
dar se pare că s-a oferit să o ia cu maşina,
a violat-o şi a strangulat-o.
Mi se pare mie, sau chestia asta se răspândeşte?
M-am gândit şi eu la asta.
Ce e?
- Poate că nu funcţionează?... - Scuză-mă, dar nu pricep.
Când le-am văzut pe fete în vis, parcă ar fi emis semnale de pericol.
Le-am văzut singure şi aveau nevoie de ajutor,
dar nu erau în pericol să fie ucise.
Dar le-ai văzut, totuşi, numai că nu ai aflat totul.
Tocmai asta e... Am avut senzaţia că asta e tot.
Când le-am văzut în vis, n-am simţit că sunt în pericol.
Erau în încurcătură. Rămăseseră pe marginea drumului, fără benzină,
sau pe o potecă neumblată, cu glezna ruptă.
Şi?
- Cum a ştiut el? Cum le-a găsit? - Nu ştiu... A avut noroc?
Poate că exageram, Allison. Nu ştim dacă autorul crimelor e acelaşi,
Un maniac care să aibă noroc de două ori?
Ştiu... Ai dreptate. E complet ilogic.
Nu e mai puţin tragic, dar...
Se pare că va ploua. Ce vrei să facem cu fetele?
- Mamă, sunt gata! - Vin acum.
Aţi întârziat, dnă Dubois. Va trebui să notăm că întârziaţi.
De luni, o pun pe mama să-mi scrie un bilet de voie.
Când eşti gata, dă-i drumul.
"Mama e anchetator pentru Procuratură."
"Procurorul e un avocat care lucrează pentru populaţie."
"Când cineva e arestat pentru că a ucis un om,"
"procurorii trebuie să demonstreze că el a făcut-o."
"Asta e bine, pentru că, se pare că, oriunde merge mama mea,"
"găseşte cadavre..."
"De multe ori, instinctele îi spun mamei mele unde sunt cadavrele."
"Alaltăieri, mama a spus să mergem în excursie."
"Noi nu mergem în excursii, dar..."
Mă duc să răspund.
Bridge... Mama nu vede cadavre peste tot.
- Ba da. Nu ştii că aşa mi-ai spus? - Nu, scumpo, nu ţi-am spus asta.
Ba da. Ai spus că îţi asculţi instinctele,
pentru că ele îţi spun unde să mergi şi că acolo sunt cadavrele. <î
- Al... E şeful tău. - Numai puţin.
Îmi cer scuze că te deranjez într-o duminică ploioasă,
dar se pare că presa a aflat.
Viceprimarul vrea să ştie dacă putem veni să o punem la curent.
Cred că ai înţeles greşit...
Când trebuie sa vin?
"Samariteanul cel rău atacă din nou"
- L-au botezat? - Da.
De ce cred că e un singur ucigaş?
Sincer, nu cred că au stat să se gândească.
Deşi există motive să credem că e vorba de un singur om.
De ce spui asta?
Nu e cel mai bun indiciu, dar în spatele maşinii fetei din deşert
era o pata mare, recenta de ulei.
I-am verificat motorul, care funcţionează perfect.
Ne-am întors la parcul Mariposa şi, surpriză, am găsit o altă pată de ulei
într-o parcare apropiată de locul unde a fost găsită prima fată.
- Şi ce dovedeşte asta? - Nimic.
Lee, ştii la fel de bine ca mine
că nu putem fi siguri că e vorba de aceeaşi maşină.
E un indiciu fără valoare.
Nu poţi găsi proprietarul maşinii pornind de la ulei.
N-am spus că va fi simplu,
şi sunt primul care recunoaşte că suntem în dificultate.
E absurd! S-a uitat cineva pe hartă?
Aţi văzut la ce depărtare au avut loc cele două incidente?
- La aproape 85 km. - 85 de kilometri...
Părerea mea e că singurul lucru responsabil ar fi
să convocaţi o conferinţă de presă
şi să-i asiguraţi pe oameni că e vorba, probabil,
de două incidente tragice, dar separate,
comise de doi făptaşi, că poliţia îi caută pe vinovaţi,
dar că nu e vorba de un lanţ de crime comise de un "samaritean rău".
Sunt Cindy. Lăsaţi un mesaj.
Cindy, sunt Taylor. Ce mai faci?
Ştii că părinţii mei au plecat în week-end
şi cât m-am bucurat că m-au lăsat singură...
Acum nu mi se mai pare aşa de grozav.
E cam sinistru să fiu singura,
cu atât mai mult că m-am uitat şi la un film de groază.
Afară tună şi fulgeră şi ştiu că par o fricoasă...
Dacă mai spui cuiva ce am zis, o să neg,
dar crezi că poţi veni să dormi la mine în seara asta?
Ştiu, sunt o fricoasă, dar nu vreau să fiu singură.
Acum e 23:35. Sună-mă pe telefonul fix, nu pe mobil.
Numărul e 55500178.
55500178...
Haide, răspunde...
Taylor? Bună. Nu mă cunoşti.
Mă numesc Allison Dubois şi lucrez la Procuratura din Phoenix.
Nu mă întreba de unde, dar ştiu că eşti singură acasă.
Vreau să faci ce-ţi spun... - Cine e la telefon?
- Mă cheamă Allison Dubois. - V-a spus Cindy să mă sunaţi?
Nu, nu mi-a spus. Ţi-am spus, mă cheamă Allison Dubois.
Cred că eşti în pericol.
Vreau să-mi dai adresa ta
şi apoi să verifici dacă toate uşile si ferestrele sunt închise.
- Nu e o glumă bună... - Nu glumesc!
Am nevoie de adresa ta şi vreau să ştiu
că acum închizi toate uşile şi ferestrele, ca să pot să închid
şi să cer poliţiei să trimită un echipaj la tine.
Poliţia din Phoenix. Ce urgenţă aveţi?
Mă numesc Allison Dubois. Lucrez la Procuratură.
Am nevoie de adresa unei locuinţe al cărei număr de telefon e 55500178.
Nu mai suna aici, nebuno!
- Taylor Greene? - Da. Cine e la telefon?
Suntem de la 911. Am trimis un echipaj la dv.
Un echipaj? De ce?
Am primit un telefon de la cineva de la Procuratură
care spunea că un intrus încearcă să pătrundă în casa dv.
Nu închideţi. Trebuie să verific ceva...
- Cine v-a sunat? - Nu ştiu, doamnă.
Să nu mai trimit maşina? Sau vreţi să rămân la telefon?
- Rămâneţi la telefon... - Nici o problemă, sunt aici.
Sunteţi bine, doamnă?
Sunt aici. Nu închideţi. Continuaţi să vorbiţi...
Salut, vrăbiuţo. Ce faci? Ai prins pe cineva?
A avut loc un nou atac. Era o fată de 16 ani, singură acasă.
Am sunat-o înainte să se întâmple, şi apoi am sunat la poliţie.
Se pare că voia să intre, dar ea l-a văzut şi el a fugit.
În faţa casei era o pată de ulei. E acelaşi individ.
E complet ilogic... Nu înţeleg cum le găseşte.
Nu poate fi vorba de noroc. Trei fete vulnerabile,
în trei locuri diferite, de trei ori la rând?
De unde a ştiut că fata asta e singură?
Nimeni nu putea şti asta, în afară de tine.
Sau de cineva ca mine.
Ieri am fost asiguraţi că nu vor mai fi crime,
că nu există nici o legătură între primele două cazuri.
Azi a avut loc un nou atac, care a dus la o întorsătură ciudată
în seria de crime care a produs panică în Phoenix.
Dormeam, când m-a sunat o femeie
care mi-a spus să încui uşile pentru că va intra cineva în casă.
Aşa, din semn? Ştiţi cine era?
De ce aţi crezut-o?
La început, nu am crezut-o, dar a spus că lucrează la Procuratură
şi părea că vorbeşte serios. A spus că va suna la poliţie
şi peste un minut am fost sunată de la poliţie.
Aţi reţinut numele acestei femei?
Doar prenumele. Andrea, Allison, sau cam aşa ceva.
Cine era misterioasa femeie?
Am sunat la Procuratură, dar n-am primit nici un răspuns.
Oricine ar fi fost, cum a reuşit să o avertizeze pe tânăra fată
înainte de atacul ucigaşului în serie?
E posibil ca Procuratura,
municipalitatea şi poliţia să ştie mai multe decât spun?
Pe toate posturile e cam acelaşi lucru. Şi ziarele sunt pline.
Tocmai am vorbit cu primarul. Toţi vor o explicaţie...
Cred că va trebui să le dăm una.
Buna ziua. Mulţumesc că aţi venit. Mă numesc Allison Dubois
şi lucrez pentru procuratură ca anchetator şi consultant.
S-au făcut multe speculaţii despre persoana de la Procuratură
care i-a spus lui Taylor Greene că cineva încearcă să intre în casa ei
şi cum a aflat această informaţie.
Răspunsul s-ar putea să vă surprindă.
A fost vorba de noroc.
Lucrasem până, târziu, din întâmplare, tocmai la cazul "samariteanului",
şi în drum spre casă am trecut cu maşina pe lângă casa drei Greene.
Am văzut pe cineva furişându-se pe lângă casă.
Părea să fie un spărgător, aşa că am sunat la 911,
iar ei au promis să trimită un echipaj.
Îngrijorată pentru siguranţa celor din casă,
am cerut numărul de telefon al locuinţei de la aceea adresă
şi mi s-a făcut imediat legătura cu postul telefonic fix.
V-am spus, a fost vorba de noroc, dar aş vrea să mai lămuresc ceva.
Nu putem şi figuri că omul care a fugit de la locuinţa drei Greene
e acelaşi om care a comis cele două crime din week-end.
Folosim descrierea pe care a făcut-o dra Greene
şi lucrăm cu poliţia din Phoenix ca să îi prindem. Mulţumesc.
Mamă, ai minţit.
Nu am minţit. Nu ştim că cele trei incidente au acelaşi autor.
Oricine are o părere, şi am şi eu una,
dar cum primarul a spus deja tuturor că nu există nici o legătură...
Nu asta a vrut să spună.
Aseară nu ai lucrat şi nu ai trecut pe lângă casa aceea.
De ce ai spus asta şi cum ai ştiut că omul acela va intra în casă?
Fetelor, mama lucrează pentru cineva şi, când lucrezi pentru cineva...
Joe...
Ariel are dreptate. Am minţit. Nu am vrut să vă învăţ asta.
Şi, ca să-ţi răspund, nu ştiu cum mi-am dat seama
Că omul acela va fi în faţa casei acelei fete.
Am ştiut, pur şi simplu. Mi se întâmplă, uneori.
Văd ceva, ştiu anumite lucruri, le simt...
Nu aleg eu ce simt, şi am văzut că mulţi nu înţeleg.
De aceea nu vorbesc despre asta şi nu încerc să explic.
Înţelegeţi ce vrea mama să vă spună?
Ştiu că voi ştiţi despre ce vorbesc.
Cred că puţin din ceea ce am eu aveţi şi voi.
Ştiu că şi voi aţi simţit asta,
însă trebuie să mă credeţi când vă spun
că foarte puţini oameni simt aşa ceva şi că puţini înţeleg.
De aceea, cel puţin până acum,
ştiţi doar voi, tatăl vostru şi foarte puţini oameni de la lucru.
Vreau să nu spuneţi nimic prietenilor voştri
şi să nu vorbiţi despre asta la şcoală. Nu mai spuneţi nimănui.
E un ordin?
Nu, scumpo, e doar o sugestie. Sper să faceţi asta.
Nici un părinte nu poate controla ce spun copiii săi despre el,
dar oamenii nu înţeleg,
şi nu vreau să vă trateze diferit doar pentru că sunt aşa cum sunt.
Haide-ţi, daţi-mi un pupic şi să ne culcăm...
- Ce părere ai? - Despre ce?
Despre proiectul de mâine al lui Bridgette.
Dacă va spune ceva, o va face mâine.
Nu ştiu. Tu ce crezi?
Cred că ai fost uimitoare. Ai explicat totul perfect.
Restul depinde de ea, şi cred că îmi convine cum stau lucrurile.
Aş vrea să nu fi minţit...
Nu ai minţit, ai spus o invenţie, dar copiilor tăi le-ai spus adevărul,
şi cred că asta e ceea ce vor ţine minte.
Sper să ai dreptate.
- Ce ţi se pare aşa de caraghios? - Ziua de azi...
Cu toate "darurile" mele, nu am prevăzut că va fi aşa.
Nu ştiam că o voi ajuta pe fata aceea,
că Devalos va convoca o conferinţă de presă,
că voi discuta cu fetele...
Complicată mai e viaţa asta...
Ar trebui să cauţi un cuprins, să ştii ce urmează...
Vorbesc cu Allison Dubois?
Cine întreabă?
Nu mă cunoşti. Te-am văzut la ştiri.
Voiam să-ţi spun ce impresionat am fost...
Cine e?
Scuză-mă, nu ţi-am reţinut numele...
Pentru că nu ţi l-am spus.
Interesantă poveste... Ai trecut pe acolo şi m-ai văzut?
El este!
Serios, cine e la telefon?
Spune-mi tu. Tu visezi, tu vezi lucruri...
A fost caraghios şi ciudat
să văd la televizor pe cineva care are acelaşi har...
Toată viaţa am căutat, dar n-am găsit pe nimeni,
pentru ca apoi să te văd la televizor.
Mai era cineva care poate face asta, care are aceleaşi vise...
După ce închid, o să-i pun să depisteze telefonul tău.
Pe asta mă şi bazez,
iar tu ştii că, de îndată ce voi închide, voi arunca telefonul.
Desigur, după ce voi pleca din faţa casei tale...
Al, ce se întâmplă?
- Ulei. - Dumnezeule... Ştie unde stăm.
Cum a spus şi şeful tău,
nu poţi găsi proprietarul maşinii pornind de la ulei.
Voi găsi telefonul mobil şi, dacă l-a cumpărat cu carte de credit
sau a lăsat amprente, vom afla, însă, în afară de asta...
Dar în noaptea asta? Sau mâine... Sunt îngrijorat pentru familia mea.
O să las câţiva poliţişti şi un echipaj de pază.
Dacă ieşi din casă şi cineva te priveşte ciudat
sau ţi se pare suspect, sună-mă şi un poliţist va sosi înainte să închizi.
Eu cred că e deja în drum spre California sau New Mexico.
Am alertat autorităţile, am blocat drumurile,
dar nimeni nu ştie ce căutăm,
aşa că nu putem şti cât de eficiente sunt aceste măsuri.
Eşti bine?
Mă sperie ideea că a fost aşa de aproape.
Mă mir că fetele mele au dormit, cu toată agitaţia asta.
Le vede în vis? Păcat că nu l-am putut face să lucreze pentru noi...
Mai lasă-mă cinci minute, să-mi iau oamenii de aici,
după care puteţi să vă culcaţi.
- Casa e plină de poliţişti. - Ce vrei să spui?
Îmi plăcea mai mult când mama nu era altfel decât ceilalţi.
Când mama era doar mama.
Mama e în continuare mama.
Vrei să dormi cu mine?
Cred că atunci când oamenii sunt singuri, vulnerabili şi se tem,
emit un fel de semnal,
o alarmă,
un S.O.S.
Nu poate fi văzut sau auzit.
Cel puţin, nu de către toţi. Doar de anumiţi oameni.
Ce se întâmplă? Eşti bine?
Mă simt perfect. Totul o să fie bine.
Da?
Lee, sunt Allison. Ştiu unde e...
Acum vom auzi ce ne spune cineva
pe care ştiu că aţi vrut să o ascultaţi.
Mama ei a apărut în ziare şi la televizor,
iar dimineaţă am aflat că a ajutat la prinderea unui criminal periculos
care încerca să fugă din stat. Să o ascultăm pe Bridgette Dubois...
"Mama e anchetator pentru Procuratură."
"Procurorul e un avocat care lucrează pentru populaţie."
"Când cineva e arestat pentru că a ucis un om,"
"procurorii trebuie să demonstreze că el a făcut-o."
"Mama îi ajută să facă asta."
"Dacă o întrebi cum ajută, îţi spune că nu ştie".
"Ştiu doar că, după ce a făcut-o,"
"vine acasă şi stă cu mine, cu surorile şi cu tatăl meu."
"E un anchetator bun, dar e şi o mamă minunată"
"şi mă gândesc că, dacă oamenii nu ar mai face lucruri rele,"
"poate că ar rămâne acasă să fie tot timpul mama mea."
Bună dimineaţa, mamă. Ai dormit bine?
- Da. Dar tu? - Foarte bine. Am avut un vis frumos.
Un vis frumos? Adevărat?
Da. M-a ajutat să înţeleg ceva ce mă frământa.
Şi eu am avut un vis frumos. Despre ce a fost al tău?
Sincronizare: DISTEL subs.ro TEAM (c) www.subs.ro