- Bunico... - Cine e acolo?
Bună, bunico. Sunt eu, Allison.
Cerule! Ce-ai mai crescut!
- E uluitor să te văd, bunico. - Eşti atât de frumuşică...
- Totul e exact aşa cum îmi aminteam. - Bineînţeles. De ce n-ar fi?
Totul e aşa cum e... Aşa cum trebuie să fie în acest moment.
- Arăţi bine. Pari fericită. - Chiar sunt fericită.
Am o familie minunată. O viaţă frumoasă. Trei fetiţe...
Ariel, Bridgette şi Marie.
- Bunică Benoit, ce vrăjitoare eşti! - Nu mă lua pe mine aşa!
Ai moştenit câte ceva şi de la noi.
- Ce mai face John? - John?
John Dunham, soţul tău. Iubirea vieţii tale.
Se apropie furtuna.
Bunico...
Trebuia să vă întoarceţi de câteva ore bune.
- La cine te referi? - La tine şi la John, bineînţeles.
Stai o clipă...
Totul mi se pare foarte cunoscut.
Tunetul, furtuna... Îmi amintesc ziua asta.
Am fost cu bicicletele la carieră, ne-a plouat bine şi apoi...
Şi apoi ce? Habar n-am despre ce vorbeşti.
Îţi aminteşti, bunico... Braţul meu.
Eram în faţa casei şi am văzut fumul ieşind pe fereastra bucătăriei.
Cerule! Am o plăcintă la cuptor.
S-a întâmplat azi. Peste câteva minute. Dormeai tun.
Am fugit să scot plăcinta din cuptor şi mi-am ars braţul.
Nu putem lăsa lucrurile aşa.
Nu vreau ca nepoata mea să aibă cicatrice timp de 70 de ani. Nu.
Pleacă acum, ca să mă pot trezi, să scot plăcinta din cuptor.
Nu sunt cu adevărat aici, bunico. Nici tu nu eşti aici. E un vis.
Vorbeşti aiurea, scumpo. Nu-ţi face griji, mă ocup eu de tot.
Dar acum trebuie să pleci.
A fost atât de intens Joe...
- Ai avut vreodată un asemenea vis? - Am visat că eram în Hawai.
Când m-am trezit, aş fi putut să jur că eram ceva mai bronzat.
Poate trebuia să mă mărit cu Johnny.
Dar a fost ultima vară petrecută la bunica.
Dacă m-aş fi întors şi în anul următor, cine ştie?
Lucrurile ar fi putut sta cu totul altfel.
- Nu eşti deloc gelos? - Pe acest Johnny Dunham?
Ba sigur că da. Abia mai pot să mănânc.
Cine ne duce la şcoală? Mă întâlnesc mai devreme cu Hannah,
să revizuim prezentarea la istorie.
- Şi abia acum ne spui? - Am uitat, îmi pare rău.
Dar asta reprezintă o treime din notă.
Pregăteşte-le pe surorile tale. Vă duc eu, în drum spre serviciu.
Nu credeam că voi spune asta, dar abia aştept să-şi ia permisul.
Sunetul ploii ăleia...
A plouat atât de tare, încât drumurile au fost inundate.
- Am ajuns cu greu la spital. - La spital?
A fost ziua în care m-am ars.
Ştii pata aia întunecată de pe braţul meu.
Chiar aici. Încă se vede unde m-am atins de metal.
Nu văd nimic. Şi, sincer, n-am observat-o niciodată.
Unde s-a dus? E foarte ciudat...
Cam ca Johnny Dunham... A dispărut în ceaţă...
Fii cu ochii pe juratul numărul trei. Ceilalţi vor asculta ce are de spus.
Numărul trei? Dacă îmi amintesc bine, a fost aleasă de Larry Watt.
Crede că va vota pentru achitare.
Tatăl ei a fost închis pentru o infracţiune de care nu era vinovat.
Watt crede că o are la degetul mic, dar e nehotărâtă.
Dacă o convingi pe ea, juriul va vota cum vrei tu.
- Nu pare corect, nu? - Ce anume?
Să fii în echipa mea. Uneori cred că nu e corect pentru adversari.
E fiica mea. Bună, scumpo...
Ariel, mai încet. Nu înţeleg nimic.
Ce-ai lăsat în maşină?
Acum? Sunt cu şeful meu şi trebuie să mergem la tribunal.
Ştiu că e importantă, dar n-am uitat-o eu în maşină.
Du-te. Apreciez sprijinul moral, dar mă descurc.
Ajung în jumătate de oră. Te iubesc.
- Abia aşteptai să-mi auzi pledoaria. - Chiar eram interesată.
Imelda Vizcaina a copilărit într-un orăşel izolat din El Salvador.
Un orăşel atât de mic, că nu avea nici electricitate.
Dar visele şi speranţele ei pentru o viaţă mai bună nu erau mici.
Şi tocmai de aceste vise a profitat inculpatul, Sean Redburn,
când a momit-o aici, promiţându-i o slujbă şi o viaţă mai bună.
Dar Imelda a descoperit cu totul altceva.
A găsit un bărbat obsedat sexual de ea.
Un bărbat care voia să-i controleze fiecare mişcare.
Un bărbat dispus să se folosească de ameninţarea cu deportarea
şi chiar cu moartea, pentru a o ţine sub control.
În următoarele zile vă voi prezenta dovezi clare că dl Redburn
a ucis-o pe dna Vizcaina la furie, cu un cuţit din propria ei bucătărie.
Vom proba mobilul, mijloacele folosite şi ocazia.
Dar nu vă vom arăta cadavrul dnei Vizcaina, pentru că nu putem.
Apărarea va exploata la maximum acest lucru.
Dacă nu e un cadavru, nu e crimă.
Veţi auzi asta la infinit. Dar nu e deloc adevărat.
Absenţa unui cadavru înseamnă doar că ucigaşul şi-a făcut bine treaba.
Avocatul lui vrea să-l răsplătiţi cu o achitare.
Eu vă cer s-o priviţi drept o dovadă a premeditării acestei crime.
Puteţi îndrepta această nedreptate. Puteţi să-i faceţi dreptate.
Mulţumesc.
- Dle Watt, aveţi ceva de spus? - Da, dnă judecător.
Doamnelor şi domnilor...
Nu înţeleg de ce dl procuror Devalos a ales să instrumenteze acest caz.
De ce spun asta?
Să începem cu faptul că ancheta
nu a condus la găsirea cadavrului.
Daţi-mi voie să repet. Nu există un cadavru.
De ce? Pentru că nu a existat nici o crimă.
Distrugerea reputaţiei clientului meu e singura crimă pe care o văd aici.
Şi autorul e procurorul însuşi.
- Cât despre motivul său... - Gata, dle Watt.
- Nu dl Devalos e judecat aici. - Îmi cer scuze.
Dar mă enervează să văd că sunt cheltuiţi banii contribuabililor,
pentru judecarea unei crime care nu cred că a fost comisă.
De ce să tragi concluzia că cineva a murit,
dacă nu ai exclus posibilitatea
ca omul să fi plecat undeva, fără să spună?
A încercat cineva să afle unde s-a dus dna Vizcaina?
E posibil să fi plecat din ţară şi să se fi întors în orăşelul izolat
pe care procurorul l-a descris atât de poetic.
N-ar fi uşor să i se dea de urmă acolo.
Dar, dacă ar încerca cineva, cine ştie ce ar putea descoperi.
Eu ştiu, pentru că exact asta am făcut. Am încercat.
Şi nu veţi ghici niciodată ce am găsit.
Doamnelor şi domnilor juraţi, v-o prezint pe Imelda Vizcaina.
- E imposibil. - Se pare că nu.
Cum rămâne cu cuţitul de bucătărie? Şi cu sângele?
- Trăieşte. Am văzut-o. - Dar nu se poate.
Ba da. Probele nu indicau ceea ce am crezut noi.
- Am interpretat greşit. - Îmi pare nespus de rău, dle.
Mi-ai spus că Imelda era moartă. Mi-ai spus că iţi trimite vise...
Aşa am crezut.
Mai avem o problemă.
După respingerea cazului, Watt a ţinut o conferinţă de presă.
A insinuat că motivul pentru care am insistat să instrumentez cazul
e că am un mediumum în subordine.
O femeie care vorbeşte cu morţii şi vede diverse chestii în vis.
Oamenii încep să pună întrebări.
- E încă aici... - Mai lasă-ne puţin, te rog.
Bine. Dar trebuie să preluăm controlul asupra situaţiei.
Primarul-adjunct aude aceleaşi zvonuri ca mine.
Vom fi asaltaţi de moţiuni de respingere a cazurilor.
Nu înţeleg.
Toţi avocaţii vor să afle dacă ai avut vreo legătură cu cazurile lor.
Toate cazurile la care am lucrat vor fi reexaminate.
Şi există posibilitatea ca nişte infractori violenţi să fie eliberaţi.
Dle procuror...
Sunt destul de sigur că primarul îmi va cere demisia.
Singurul lucru extrem de clar e că relaţia noastră profesională
trebuie să se încheie... Azi, aici, acum.
Ce ai făcut? Ce se întâmplă?
Telefonul sună întruna de 45 de minute. Nu răspunde!
Sună reporteri, avocaţi... Văd tot felul de maşini pe aici...
Hannah zice că nişte tipi te iau peste picior, la televizor.
Tocmai m-am uitat pe fereastră şi am văzut nişte oameni pe peluză.
- Să deschid, tati? - Nu! Vino încoace!
Vino, scumpo.
Orice ar fi, găsim noi o soluţie.
Ţiganca e acasă? Ghicitoarea?
Am crezut mereu că există un motiv pentru care aud vocile
şi văd lucrurile în vis.
Nici măcar nu mi-am dorit asta. Voiam să fiu avocat.
- Ştiu, dar nu ai avut de ales. - Ba da.
Dacă beam ceva, nu mai auzeam voci,
nu mai vedeam morţi, nu mai aveam vise...
E o prostie...
Aş fi putut avea o viaţă grozavă, dacă mă apucam de băut.
Aşa ar fi trebuit să fac.
O să mă ocup de copii şi o să sun la poliţie.
Dacă vrei să-ţi aduc o sticlă de gin cu o tetină ataşată, să-mi spui.
Ally Baba?
- Ally Dunham, pentru tine. - E timpul să te trezeşti.
Chiar trebuie, Johnny?
De aceea nu vom avea niciodată copii.
Am avut un vis foarte ciudat aseară.
- Ce vis? - Cred că aveam copii.
Tu erai supărat, nu ştiu ce. Şi urma să-mi aduci nişte gin.
- Ce avem pe rol azi? - Cazul Redburn.
Parcă lucrezi de o veşnicie la cazul ăsta.
Când va ajunge în instanţă?
- Peste trei zile, dacă nu... - Dacă nu ce?
Procurorul vrea să ne întâlnim. Cred că vrea să ofere o înţelegere,
ca să evite procesul.
Crezi că Watt va accepta înţelegerea?
Larry Watt abia aşteaptă să prezinte cazul juraţilor. Tu ce faci azi?
Nu mare lucru. Am o şedinţă cu Consiliul de conducere.
Iau masa cu Fenton, care vrea să-şi extindă portofoliul de investiţii...
Nu mi-ai spus că a plecat în Europa?
O fi fost celălalt soţ al tău. Eu iau masa cu Fenton la Varium, la 13:00.
Aş fi putut să jur că mi-ai spus că e plecat din oraş.
Dle procuror?
Poftim?
Allison Dunham. Lucrez cu Larry Watt. Partener stagiar.
Dl Watt îşi cere scuze, dar nu va putea veni la întâlnire.
M-a rugat să-i ţin locul.
Colegii dv. înţeleg că intenţionez să instrumentez cazul foarte serios?
Cred că veţi descoperi că toţi colegii mei ştiu exact ce urmăriţi.
Oricum, dnă Dunham, sunt surprins că Larry Watt a ales
să nu vină la această întâlnire şi să trimită un partener stagiar.
Sunt sigură că voi deveni curând partener cu drepturi depline.
Şi cred că faptul că dl Watt m-a trimis pe mine aici
dezvăluie ce părere are despre dovezile dv., nu despre mine.
- Serios? - Bineînţeles.
Acum, că am ajuns să ne cunoaştem, să vă spun de ce sunt aici.
Ştiu că probele dv. sunt slabe.
N-aţi fi sunat, dacă nu voiaţi să discutăm o înţelegere.
Să auzim, dle procuror. Ce sunteţi dispus să oferiţi?
Omor din culpă. 8-12 ani, cu posibilitatea eliberării după 5.
- Nici măcar nu aveţi cadavrul. - Avem arma crimei.
- Mânjită de sângele tinerei ucise. - Aveţi presupusa armă a crimei.
Din câte ştiu, sângele e prea degradat pentru a se extrage ADN-ul.
Aveţi doar grupa sanguină, care e una comună.
Nu puteţi face legătura cu femeia dispărută sau cu dl Redburn.
- Nu ştiţi nici dacă el a fost la ea. - A curăţat totul cu înălbitor.
Nu putem găsi nici măcar amprentele victimei în casa ei.
Vreţi să spuneţi că Imelda Vizcaina a dispărut în neant? N-aveţi decât.
Nu sunt sigur că juriul va crede asta.
- Eu cred că ar putea crede asta. - Cum spuneţi dv.
Spuneţi-i lui Larry Watt că e o ofertă unică
şi că expiră la miezul nopţii.
Pentru prezumţia de nevinovăţie.
Ştii ce cred eu? Dacă Devalos vrea să facă o asemenea înţelegere...
- Se teme că n-are probe solide. - Pune sub acuzare un om nevinovat.
Chiar dacă noi ştim asta, trebuie să convingem şi juriul.
Aş vrea să avem o explicaţie pentru cuţit.
Mă întâlnesc cu un potenţial expert după-amiază.
- Spune-mi mai multe. - Lasă-mă să văd dacă iese...
Christian, nu-ţi mai spun încă o dată! Încetează.
- Ar trebui să existe o lege... - Uite-l şi chipeşul meu soţ.
- Caut un partener de masa. - Unde e Fenton?
- A fost nevoit să plece în Europa. - E foarte ciudat.
- Sper că nu v-am întrerupt... - Nu, stai cu noi.
- Dacă aveţi treabă... - Nu, deloc.
Nu spune cuvântul ăsta! Ce ţi-am spus eu?
Minunaţi copii.
- Ai grijă ce îţi doreşti. - Nu-mi doresc nimic. Nu încă.
- Poate, după ce devin partener. - Dacă va fi şi atunci.
De câtă vreme sunteţi căsătoriţi?
De 12 ani. Ne ştim din facultate. Foarte plictisitor.
Plictisitor? Am fost uniţi de soartă.
Stelele s-au aliniat pentru noi. Aşa a spus bunica ta.
- Pare să fie o femeie (remarcabilă. - Era, de fapt, excentrica oraşului.
Oamenii o considerau puţin ciudată. Avea încredere în instinctele ei.
Auzea voci şi primea mesaje în somn.
Era excentrica oraşului! Într-un orăşel foarte mic.
De câte ori mişc scaunul, devine instabil.
- A sunat cineva? - Paul Haas.
Şi Jamie Mandiebaum. Instructorul de Pilates vrea să reprogramaţi.
Şi tipul de la ora 14:00? E 14:05. E unul din profesorii ăia distraţi?
De fapt, sunt aici de la fără zece. Încerc să lupt cu Instabilitatea.
Ne ocupăm de cazul lui Sean Redburn. Îl cunoaşteţi?
Constructor bogat, şi-a înjunghiat amanta. E intens mediatizat.
- Se presupune. - Sunt sigur că a fost mediatizat.
Nu, se presupune că a comis crima.
Vrem să arătăm că a fost acuzat pe nedrept.
Poliţia nu are un cuţit mânjit de sângele ei?
Au găsit un cuţit la groapa de gunoi. E identic cu cele folosite de ea.
Urmele microscopice de sânge de pe el s-au potrivit cu grupa ei sanguină.
Am auzit că au fost văzuţi certându-se şi apoi ea a dispărut.
Păreţi un om inteligent, dle Dubois. Credeţi tot ce vedeţi la ştiri?
- Şi dv. vă mai certaţi cu soţia. - Nu sunt căsătorit.
Ar trebui să încercaţi. Recomand căsătoria.
Dar e o problemă. Toate fetele grozave sunt deja luate.
- Aveţi un doctorat in matematică. - Am două doctorate, de fapt.
Şi aţi scris şi o carte.
Scandaloasa dezvăluire a limbajului secret al cifrelor.
Aş vrea să discutăm despre nişte cifre
legate de cuţitul de care aţi pomenit.
Groapa de gunoi unde a fost găsit deserveşte 125000 de case.
Cuţitul acela e o marcă obişnuită.
Producătorul susţine că vinde mai multe produse decât concurenţa.
Dacă aşa susţin ei...
Am făcut nişte calcule la repezeală.
Dacă 10% din cele 125000 de case folosesc această marcă de cuţite
şi o gospodărie are o medie de patru persoane,
vorbim despre 50000 de oameni.
Aveţi idee cât la sută din populaţie are grupa sanguină 0?
- Nu, dar presimt că-mi veţi spune. - Aproape 40%.
Sângele de pe cuţit putea proveni de la 20000 de persoane.
Presupunând că prezumţiile dv. sunt adevărate, da.
Vreţi 1500 $ pentru o zi de lucru?
- Pe cine trebuie să ucid? - Am nevoie de un martor expert.
Vreţi să depun mărturie ca să confirm calculele făcute la repezeală?
- 2500$, plus cheltuielile. - Ce cheltuieli?
- Aveţi nevoie de un costum nou. - Am un costum.
- Da, dar e vechi de aproape opt ani. - Poftim?
- Aţi spus că e vechi de opt ani.
L-am cumpărat pentru înmormântarea tatălui meu, acum opt ani.
De unde ştiaţi acest lucru? M-aţi spionat?
Mi-a venit cifra în minte.
Şi sunteţi profesor universitar. De ce aţi da banii pe costume?
Ştiu, dar aţi fost atât de exactă... Mă gândesc la un număr între 1 şi 10.
Sunt convinsă, dr. Dubois. Vă ofer 3000 de dolari.
Trebuie să spuneţi juriului ce mi-aţi zis mie,
că şansele ca acel cuţit să fie al Imeldei sunt de una la 20000.
- Dv. mi-aţi spus asta mie. - Chiar şi aşa. Verificaţi calculele.
Atâta vreme cât şansele se învârt pe la una la 10000,
aş vrea să depuneţi mărturie.
Mi-ar prinde bine trei mii de dolari.
- Pot să vă întreb ceva, dnă Dunham? - Desigur.
De ce sunt poliţiştii convinşi că acel cuţit era al femeii dispărute?
- O coincidenţă nefericită. - Adică?
Se vând în seturi de patru. Ei au găsit doar trei în casa Imeldei.
- Şi dv. ce credeţi? - Despre ce?
Despre asta. Îmi daţi impresia unui om cu instincte foarte bune.
Sunt curios să ştiu ce părere aveţi.
Cred că v-ar prinde bine 3000 $.
Şi nici un costum nou nu v-ar strica.
Mi-a făcut plăcere să vă cunosc.
Mi-e somn...
Noapte bună.
Poţi să stingi lumina?
Vreau să termin capitolul ăsta. E pentru serviciu.
Da, cum zici tu.
Nu pot să scap de imaginea asta. Sângele, cuţitul, cadavrul...
Păreau atât de reale...
Nu mă privi aşa. Mă faci să mă simt aiurea.
- Chiar e aiurea. - Ştiu.
Vrei să fii un avocat pe cinste, nu?
Avocaţii buni nu-şi scapă obiectivul din ochi.
Obiectivul e să obţii achitarea clientului tău.
Să visezi că a comis crima să te tot gândeşti la asta
nu te ajută să obţii achitarea.
Dar de ce mi-ar veni aşa ceva în minte?
Nu-mi vine să cred. E prea perfect. Mult prea perfect.
Mă uit la asta şi tot nu-mi vine să cred.
- Unde ai găsit-o? - Printr-un prieten. E cunoscător.
- Accesează şi pagini mai obscure. - Incredibil!
- Scuze. Sper că nu v-am întrerupt. - Deloc. Cum te pot ajuta?
Mă întâlnesc cu expertul acela. Vrei să-l cunoşti?
Nu pot. Trebuie să vină Redburn. O să mă uit pe notiţele tale.
Distracţie plăcută!
Găseşte-o pe fata asta. Nu mă interesează cât costă.
Dacă e dispusă să facă aşa ceva pentru bani...
Vreau să fie aici până începe procesul.
Ca doctor în matematică şi ca expert, care credeţi că sunt şansele
ca respectivul cuţit să fie al dnei Vizcaina?
Aş estima că şansele sunt de aproximativ...
Nu estimăm. Şi nu folosim cuvântul "aproximativ".
Vreau să daţi răspunsuri foarte exacte. Juriul vrea să vă creadă.
Arătaţi-le că aveţi încredere în ceea ce spuneţi.
- E ceva în neregulă? - Da.
Bănuiesc că motivul pentru care nu par încrezător în ceea ce spun
este că, sincer, nu cred ceea ce spun.
Nu înţeleg. Sunt calculele dv.
Pe baza specificaţiilor dv., plecând de la prezumţiile dv.,
cu care nu sunt deloc de acord.
Cred că sunt şanse mari ca acel cuţit să fi fost al Imeldei Vizcaina.
Şi bănuiesc că şi dv. credeţi asta.
Fiţi sigur că habar n-aveţi ce cred eu.
Poate că da, poate că nu. Dar am încredere în instinctele mele.
Ar trebui să încercaţi şi dv.
Ce căutaţi aici? De ce v-aţi obosit să mai veniţi?
Pentru bani? Pentru costumul cel nou?
Sunt o femeie măritată, dr Dubois.
Asta e. Toate fetele grozave sunt deja luate.
Îmi pare rău că nu v-am putut ajuta.
- Ce vrei să-ţi spun, Allison? - Că nu sunt nebună.
Vreau să-mi spui că senzaţiile, impresiile şi visele mele contează.
Că ar trebui să le ascult şi să le dau curs.
John?
J.D.?
Am un client de 40 de milioane care stă în restaurant
şi bea de unul singur, la câţiva metri de rivalii mei.
Vrei să spun că te cred Nostradamus? Maturizează-te şi fă-ţi meseria.
Vorbim când ajungi acasă.
- Allison? - Da?
Am terminat?
Da, am terminat.
Ies puţin.
Nu vrei să-ţi iei umbrela? Au zis că va ploua.
- La ce mă gândesc? - Dnă Dunham?
- Sunteţi udă leoarcă. Intraţi. - Răspunde-mi. La ce mă gândesc?
Ai dreptate. Ştiu că e vinovat. De unde ştiu asta?
Nu mă pricep la matematică.
Dar am citit cartea ta şi am înţeles brusc totul.
Am lăsat numărul tău la birou. Dar am ştiut exact cum să ajung aici.
La casa asta, la tine...
Şi acum, că sunt aici, totul mi se pare familiar.
Nu ştiu exact ce caut aici.
Fac ceea ce mi-ai spus tu să fac. Îmi ascult instinctele.
Şi instinctul îmi spune că ar trebui să fiu aici, cu tine.
Uită ultimele cinci minute.
Eşti bine? Ce faci?
Cerule, e dimineaţă! Trebuie să plec de aici.
- De ce? - Trebuie să-i spun soţului meu.
- Poftim? - Mami?
Ne e foame.
Cerule! Fetele mele! Veniţi încoace, frumoasele mele.
- Sunt acasă! - Cine o să ne ducă la şcoală?
Mă întâlnesc cu Hannah mai devreme, să revizuim prezentarea la istorie.
Stai un pic...
Începusem să cred că ai uitat de mine.
Nu voiai să-mi spui ceva înainte să mă duc la tribunal?
Am multe lucruri să vă spun înainte de proces.
A verificat cineva? A căutat-o cineva?
A încercat cineva să afle unde s-a dus dna Vizcaina?
E posibil să fi plecat din ţară şi să se fi întors în orăşelul izolat
pe care procurorul l-a descris atât de poetic.
N-ar fi uşor să i se dea de urmă acolo.
Dar, dacă ar încerca cineva, cine ştie ce ar putea descoperi.
Eu ştiu, pentru că exact asta am făcut. Am încercat.
Şi nu veţi ghici niciodată ce am găsit.
Cum am spus, doamnelor şi domnilor, nu veţi ghici ce am găsit.
E vreo problemă? Continuaţi sau v-aţi încheiat pledoaria?
Dacă îmi daţi voie, aş dori o scurtă pauză.
Prea bine. Instanţa face o pauză de jumătate de oră.
- Ce naiba s-a întâmplat? - Încă nu sunt sigur.
Trebuie să discutăm.
E uluitor ce fac oamenii, dacă sunt suficient de disperaţi.
Dar tocmai asta a fost esenţa acestui caz, nu-i aşa?
Amândouă seamănă remarcabil cu Imelda Vizcaina.
Ea e Imelda. Cealaltă e Mirabella, sora ei geamănă.
Mirabella nu a venit în America. A rămas în El Salvador,
unde a trăit întreaga viaţă. Acolo a fost realizat acest film.
Văd că te pricepi la pornografia din America Centrală.
Mirabella a fost reţinută azi la aeroport.
Încerca să intre în ţară cu paşaportul surorii ei.
E reţinută până vom afla ce motive a avut să vină în Arizona.
- Ce motive? - Imelda venise ilegal în ţară.
Nimeni nu avea amprentele ei. Nici în casa ei n-am găsit amprente.
Dacă Mirabella ajungea azi la proces
şi alegea, din motive bizare, să se dea drept sora ei,
Parchetul n-ar fi putut demonstra contrariul.
Ar fi părut că Imelda Vizcaina era bine, sănătoasă.
Ar fi trebuit să renunţăm la toate acuzaţiile.
Îţi imaginezi cât de jenant ar fi fost pentru mine.
Bunico!
Allison, ce faci aici? Parcă abia plecaseşi.
M-am răzgândit, bunico. Culcă-te la loc.
Nu-ţi face griji pentru plăcintă. O scot eu.
Cum rămâne cu arsura? Cu cicatricea de pe braţ?
Nu-mi pasă de cicatrice. O să se ducă în timp.
Cred că îmi place cicatricea asta. Mi-ar lipsi, dacă n-ar mai fi.
Face parte din viaţa mea. Şi îmi iubesc viaţa.
Şi adevărul e că n-aş schimba nimic.
- Bine. Dacă eşti sigură... - Sunt sigură.
Sincronizare: DISTEL subs.ro TEAM (c) www.subs.ro