Al...
Hei, Allison!
Auzi?
Ariel?
Ce naiba...?!
A cui e fetiţa aceasta?
- Şi unde e Ariel? - Joe!
- Joe, vorbeşte mai încet. - Unde e fiica noastră?
E chiar aici.
Ariel e aici.
Joe. Doamne, Joe, sunt Bridgette şi Marie.
Nu se poate.
Cum e posibil?
Allison, hai, Al...
Ajută-mă să găsesc o explicaţie.
Cred că e vina mea.
În secret, mi-am dorit asta atât de mult.
Ok. Înţeleg.
Te-ai supărat acum. Dar nu crezi Că te comporţi un pic cam infantil?
Auzi...
Ce ai zice dacă Am face încă un copil?
MEDIUM Season 6, Episode 5
" B A B Y F E V E R "
Traducerea: georgel24
Sincronizare: Ahmed(OpM)
Bridgette!
Oh, ce frumos.
Exersează.
Încetează!
Te rog, încetează.
Hei, e sora ta.
De două săptămâni încearcă Iar pentru ea e important.
I-ar fi mai bine dacă şi tu Ai încuraja-o un pic.
Dar eu o fac.
O încurajez să înceteze.
Nemaipomenit. Tocmai când începeam Să-mi intru în mână, s-a rupt muştiucul.
Bridge, ok, vino aici. O să-ţi cumpărăm alta.
Mănâncă ceva.
Ce ghinion! Aş fi vrut ca şi Mama să mă audă cântând.
Nu-ţi face griji. Mama nici măcar nu e acasă.
A venit de dimineaţă detectivul Scanlon ca să o ia cu maşina.
Te rog frumos, du-te şi îmbracă-te. O să-ţi fac ceva să mănânci în maşină.
Şi îţi promit că o să trecem Şi pe la magazinul de muzică...
Ca să cumpărăm o muştiuc nou când venim de la şcoală?
Absolut, îţi promit.
- Lee, e superbă. - Mulţumesc.
Şi Lynn cum se adaptează?
Nicio adaptare, s-a obişnuit imediat.
În acelaşi moment în care s-a născut Micuţa Lee, ea s-a transformat în mamă.
Ce naiba vă fac copii vouă, Femeilor? Parcă sunt un drog.
E un lucru minunat.
M-am trezit în această dimineaţă convinsă Că ar fi trebuit să mai am unul.
Nu ştiu de unde mi-a venit.
Şi Joe ce a spus?
- Nimic, s-a prefăcut că doarme. - Aha.
Pentru bărbaţi e altfel.
Trebuie să te obişnuieşti. O obişnuinţă frumoasă.
O obişnuinţă fantastică. Dar trebuie să te obişnuieşti.
Mâine seară ieşim în oraş.
Până la urmă l-am convins Să luăm o bonă,
Şi să o lăsăm pe micuţa Lee pentru câteva ore.
E un pas mare. Eşti agitat?
Eu sunt agitat. Ea e înspăimântată.
Detectivule, alertă pentru unitatea 20. Avem un cod doi la Fountain Hills.
Oh, s-a trezit...
Ah, ce oră era?
- În jur de 6.45? - Copilul dispăruse?
Şi guvernanta a dispărut?
El nu era în pătuţ, Ea nu era în camera ei.
Camera ei? Are o cameră?
Ea rămâne aici cinci nopţi pe săptămână,
în caz că plânge copilul sau se trezeşte noaptea.
- Îl cheamă Bryce? - Bryce, da.
Şi aceasta este o fotografie foarte recentă. De week-end-ul trecut.
Aceasta este fotografia lui Elizabeth.
Guvernanta. Aţi spus Că numele de familie este...
- Torres. - Da.
Şi în timpul nopţii nu aţi auzit nimic? Copilul nu a plâns sau ceva de genul acesta, deci,
n-aveţi idee la ce oră s-a întâmplat?
- Nu. - Iar soţia Dvs., nu a auzit nimic?
Evident, nu.
Deci asta e totul? Sunteţi doar voi doi?
Vin acum şi echipa tehnică Şi ceilalţi detectivi.
Vom difuza aceste fotografii În mass-media locală
Vom da o descriere a maşinii Şi vom declara alertă.
- Aş putea vorbi cu doamna Carlo? - Ah, sigur. Doar că...
Se îmbrăca. Va coborî imediat.
Camera copilului e la etaj?
- Da. - Vă deranjează dacă arunc o privire?
- Nu. - Vin şi eu imediat. Mă duc să...
Vorbesc cu mama. Şi vreau să fiu aici Când vine restul cavaleriei.
N-ar trebui să fiţi aici?
Văd că purtaţi mănuşi.
N-ar trebui să fiţi aici, aşa e? Aţi putea strica vreo dovadă sau cam aşa ceva?
Doamna Carlo?
Dana.
Sunteţi de la poliţie?
Mă numesc Allison. Sunt de la biroul Procurorului districtual.
Îl vom găsi.
Oriunde s-ar fi dus, oriunde l-ar fi dus, îl vom găsi.
Nu-mi fac griji.
Adică, sigur că îmi fac griji. Dar...
Ştiu că nu e Nimeni pe pamânt
Care îl iubeşte pe Bryce cât îl iubesc eu, Cu excepţia lui Elizabeth.
Ea îl adoră. Trăieşte pentru el. Asta este ceea ce ştiu.
De aceea ştiu că este bine.
Dar credeţi că ea l-a luat?
Poate că da, poate că nu.
Vedeţi, poate că totul este daor un vis...
Un coşmar.
Peste puţin mă voi trezi şi Elizabeth Va fi jos, cu Bryce în braţe, iar noi...
Vom cânta şi ne vom juca, Şi va fi doar o zi obişnuită.
Care crezi că sunt şansele ca adresa lui Elizabeth Torres să fie corectă?
ca noi să batem la uşă,
ea să deschidă,
şi copilul să fie acolo
dormind liniştit într-un coş în spălătorie.
Doamnaa Torres, e poliţia. Număr până la trei şi dacă nu deschideţi, intră,.
Unu.
Doi.
Trei.
Bine, acasă înainte de prânz. E grozav dacă reuşeşti.
Allison, eşti bine?
Da...
Adevărat, sunt bine.
Eşti sigură?
E vorba de săracul copil. Nu reuşesc să-mi scot asta din cap.
Nu-ţi face griji. O să vezi, o să apară ceva.
Va fi o cerere de răscumpărare.
Cineva o va vedea pe această. Ceva nu îi va merge bine. Se întâmplă aşa mereu.
- Alo? - Bună! Eşti acasă?
Te-am sunat la birou, pe mobil.
E o poveste lungă.
E totul în regulă? Pari zdruncinată.
- Auzi? - Ce să aud?
Nimic. Nu mai aud nimic acum.
Hei, ascultă. De unde ai cumpărat clarinetul lui Bridgette?
I-am promis că îi cumpăr o muştiuc nou, când ne întoarcem acasă.
De la Marshall's. L-am cumpărat de la Marshall's.
- Din nou, acum. Auzi? - Nu.
De la Marshall's, nu?
Allison, eşti bine?
Allison?
Da. Iubitule, sunt bine. Ne vedem acasă când te întorci.
Micuţule?
Şşşt, sunt aici acum, iubire. Ce vrei?
Cauţi ceva în garaj?
Este maşina.
E maşina. Vrei să intri în maşină?
Oh, Doamne, vorbesc cu o fotografie.
Vrei să dăm o tură, nu-i aşa?
Ok.
Aşteaptă aici, ca să iau geanta şi cheile.
Bridge, ce faci? Lasă!
- Nu cânta, nu e al tău. - Ok.
Hai, ajută-mă să găsesc o muştiuc.
Ok, ce dimensiune vă trebuie? Unu...
unu şi jumătate?
Şi cu voi doi?
De cât timp cânţi?
Despre ce vorbiţi?
Ea nu ştie să cânte!
Care casă e?
Ce e? Am trecut de ea?
E asta?
Ok.
Hei.
Hei, e cineva acasă?
Sper că ştii unde ne duci.
Hei.
E cineva acasă?
Lucrez la biroul procurorului.
Aş vrea să vă pun nişte întrebări despre un copil dispărut.
Şi-acum ce mai e?
Micuţule?
Continuă să plângi, te voi găsi, sunt aici!
Tu eşti... Tu eşti Bryce, aşa e?
Haide, trebuie să-mi spui cum ai făcut!
Nu ştiu cum am făcut. Lasă-mă în pace!
Ok, o oră şi jumătate la televizor şi apoi temele, ok?
- Bună, trebuie să-ţi vorbesc. - Şi eu.
- Ok, spune. - Nu, nu, spune tu. Ce s-a întâmplat?
Ok, le-am dat să mănânce fetelor mai devreme, aşa cum m-ai sfătuit tu,
dar la magazinul de muzică s-a întâmplat ceva care n-are absolut niciun sens.
Acum cred că a ar fi trebuit să începi tu.
- Ce e? - E un copil!
Da, nu, asta inţelesesem. Ce caută aici?
Vino aici, drăguţule.
Nici măcar nu ştiu de unde să încep să îţi explic.
Ok, orice încercare va fi apreciată.
Versiunea scurtă este că el este Bryce Carlo.
Bona lui l-a răpit în această dimineaţă iar eu l-am regăsit.
Ok, când asta?
Aşteptăm să...
vină poliţia şi să îl ia?
Allison?
Nu am chemat poliţia.
De ce...?
Pentru că nu sunt sigură că trebuie să o fac.
Oh, ok, te pot ajuta eu.
- Trebuie. - Nu, nu înţelegi.
E ceva în copilul ăsta.
Din momentul în care am ştiut că a dispărut.
Din momentul în care i-am văzut poza, ştiam că trebuia să îl caut.
Că trebuia să îl găsesc.
Şi acum cred că trebuie să îl păstrez.
Allison, el are părinţi.
Da, ştiu, i-am cunoscut.
Dar vor fi supăraţi!
Tatăl e preocupat dar mama e ciudat de calmă.
Ce vrei să spui cu ciudat de calmă?
Probabil că e în stare de şoc.
Şi care e diferenţa? E fiul ei.
Doar pentru că l-ai luat unui răpitor, asta nu te face mai bună decât el.
Nu, greşeşti! Nu înţelegi! El trebuie să fie aici, trebuie să fie cu mine!
Oh, uite! Zâmbeşte! Ştie că am dreptate!
Zâmbeşte, asta este demonstraţia ta?
Acesta este răspunsul tău? Zâmbeşte?
E un copil! Toţi copii zâmbesc!
Face parte din echiparea de bază a unui copil... E ceea ce fac toţi!
Allison, oamenii merg la închisoare pentru aşa ceva, pentru mulţi ani!
- Ce faci? - Încerc să te protejez de tine-însăţi.
Încearcă să mă pui în legătură cu cineva, un prieten, Scanlon sau Devalos.
Cineva care să ducă acest copil adevăraţilor săi părinţi.
- Nu! - Da! Tu ai deja copii.
Şi ei nu vor să te vadă doar în zilele de vizită!
- Hei. - Bună.
Scuză-mă că am întârziat, dar a fost atât de greu să mă despart de ea.
Mă privea ca şi cumContinuava a guardarmi come aş fi abandonat-o.
Ştiu că e greu...
Dar e un antrenament bun pentru săptămâna viitoare, când mă întorc la servici.
Ok, dar nu vreau să mă gândesc la asta în această seară.
- Doamna doreşte ceva de băut? - Da', un Martini cu...
Nu, nu, nu. Alăptez, alăptez, alăptez!
Scuze, scuze, scuze. Să luăm o sticlă din cea mai bună apă.
Mulţumesc.
- Deci, ai controlat-o? - Scuze, pe cine?
Bona. Trebuia să o controlezi.
Lynn, are 17 ani. E curată.
- Ce faci? - Îi trimit un mesaj.
Micuţa nu e obişnuită să bea laptele din biberon cu o necunoscută.
Vreau doar să fiu sigură că totul va merge bine.
Vreţi să ştiţi care sunt specialităţile zilei?
Eu nu. Nu pot mânca nimic.
- De ce? - Trebuie să dau jos ce-am pus pe mine.
Nu mă mai încape nimic.
Mă văd urâtă.
Eşti foarte frumoasă şi trebuie să mănânci ceva. Ne puteţi lăsa un minut? Mulţumesc.
- Ce faci? - Nu a răspuns.
Abia i-ai trimis mesajul. Chiar acum.
Şi gândeşte-te că nu poate răspunde dacă se ocupă de fetiţă.
Iar scopul acestei seri era de a petrece câteva ore liniştite,
departe de fetiţă şi complet relaxaţi.
Ok?
- Ce se întâmplă? Totul e bine? - Da, telefonul îmi vibrează.
Scanlon.
Acum sunt...
Da, să trăiţi. Foarte bine.
- Cunosc zona. - E cazul Carlo. A apărut ceva.
- Ne vedem acasă? - Da, ne vedem acasă.
Ceea ce e important e ca Bryce să fie acasă, în siguranţă.
Vă vom ţine la curent dacă apare ceva dar acum asta e totul. Mulţumesc.
Nu-ţi face griji. Ai făcut ceea ce trebuia. Şi ştii asta.
Ok. Misiune îndeplinită.
Ceea ce ştie familia Carlo e că Allison l-a condus pe Lee la fiul lor.
- Mulţumesc. - Nu înţeleg.
De ce Bryce era în acea casă de unul singur?
Nu ştim încă.
Casa este proprietatea unei femei, Maribella Gomez.
A recunoscut că este prietenă cu Elizabeth Torres, dar nu ştia ce se întâmplă.
Nu era acasă când a venit Elizabeth ca să ascundă copilul.
Nu ştie de ce a venit la ea acasă sau unde ar putea să fie acum.
Auzi, Allison, dacă te simţi în stare, familia Carlo ar vrea să-ţi mulţumească personal.
Ştiu că sună nebuneşte, dar dacă nu pot să-l ţin în braţe, să-l protejez...
Poate altă dată.
Allison...
Oh, Doamne... E al lui Bryce.
Cred că îi e dor de noi.
Hai. Dă-mi-o mie.
Haide, trebuie să scăpăm de asta.
Allison, nu vreau să par rău, dar aia este o dovadă...
că Bryce a fost aici, în casa noastră, deci...
Hai, dă-mi-o. Trebuie s-o ard, sau ceav de genul ăsta.
Nu-ţi face griji, o voi face eu. Mă descotorosesc de ea, dimineaţă.
Oh, ce bine! Bine că aţi venit. Mă temeam că nu voi avea ocazia să vă mulţumesc.
Ştiu că poate am părut un pic ciudată ieri,
spunând că aveam încredere în Elizabeth deşi îmi răpise fiul.
Câteodată, când se întâmplă astfel de lucruri oribile, creierul nu reuşeşte să mai lucreze.
Nu, înţeleg perfect. Nu ştiu ce aş face...
dacă m-aş trezi şi una dintre fiicele mele nu ar mai fi.
Apropo, unde e Bryce?
Mi-ar plăcea să-l revăd, mi-e dor de el.
Adevărul e că l-aţi ratat de puţin. Soţul meu Scott l-a dus un pic la bunici.
Ah, bine.
Poate aş putea aştepta până când se întorc.
Poate e Scott. Aş putea să-l întreb când crede că se va întoarce.
Dvs. sunteţi doamna care mi-a găsit fratele?
Nu trebuia s-o faceţi. Nu e în siguranţă aici.
Mă tem că Scott şi Bryce vor fi plecaţi toată... ziua.
Mi-a atras atenţia.
Aceea e Lucy. Ar fi avut şase ani acum.
S-a îmbolnăvit anul trecut şi a murit repede.
Îmi pare rău.
Se împlineşte un an de Crăciun.
- Nu ştiu dacă m-aţi auzit, Scott şi Bryce... - Vor fi plecaţi toată ziua.
Îmbrăţişaţi-l pe Brzce din partea mea. Şi mulţumesc pentru ceai.
Nu, eu vă mulţumesc. Mulţumesc pentru tot ce aţi făcut.
Doamnă Lovett, de fapt nu sun pentru Bridget.
Vă sun pentrufiica noastră de şase ani.
Ştiţi, mă întrebam dacă Dvs. aţi putea să daţi lecţii de muzică.
Poate că ar putea cânta împreună sau...
Nu mai aveţi locuri. Oh, ce păcat!
Poate că aţi putea să o puneţi pe o listă de aşteptare sau...
Poţi să o iei pe a mea!
Scuzaţi-mă o clipă. Ce zici, Bridget?
Lecţia mea. Poţi să o iei. E mâine la 4.
- Nu vreau să merg. - Dar e lecţia ta, Bridget?
Nu vreau să o fac. Poţi să o iei.
Pleacă. Am treabă.
Scuze, dar intru totuşi.
Bună.
Ascultă, ştiu că ai de făcut teme,
dar trebuie să-mi explici ceva.
Mi s-a părut că te aud zicând că nu mai vrei să cânţi la clarinet.
Da, şi care e problema? Oricum nu place nimănui.
Ce vorbeşti? Ai început de doar două săptămâni.
Da, şi Marie cântă doar de două minute.
Şi e deja perfectă.
Haide, nu poţi face asta.
Nu te poţi compara cu Marie. Vreau să zic...
Nu ştiu ce se întâmplă, dar
e evident că fata are o predispoziţie specială pentru clarinet.
Dar nu eu.
Bridgette, tu eşti deja
una dintre persoanele cele mai speciale de pe faţa pământului.
Aşa e. Oricine te cunoaşte poate să îţi confirme.
Nu, greşeşti.
Nimeni nu mi-a zis-o.
În afară de tine, acum.
Şi doar pentru că tu eşti tatăl meu.
Nu cred că e aşa.
Ba da, e adevărat.
Ştii cine sunt eu?
Sunt sora tuturor.
- Nu e adevărat. - Ah da?
Ei bine, sunt sora lui Ariel, pentru că ea e inteligentă şi frumoasă,
şi le place tuturor.
Şi ea ştie totul despre haine şi... şi despre băieţi şi despre bal. Şi...
acum presupun că sunt şi sora lui Marie.
Pentru că reuşeşte să cânte la clariner fără măcar să fi încercat înainte.
Vino aici.
Nu, serios acum... mi se rupe inima, să ştii.
Părea foarte afectată.
Mă auzi?
Allison?
Hei, Allison?
Scuză-mă, vorbeai cu mine?
Unde eşti cu mintea? Ce te preocupă atât de mult?
Ascultă, nu te enerva.
M-am dus astăzi să-l văd. I-am dus păturica.
Nu pot să-mi cred urechilor.
Încerc să-ţi vorbesc despre fiica ta.
Avea o soră. Avea.
A murit acum câteva luni.
Mi-a spus că Bryce nu era în siguranţă în casa aceea.
Că ar fi trebuit să-l aduc aici.
Ce ţi-a spus sora moartă?
Uite, am verificat certificatul de deces.
Scria "Patologie necunoscută, cauze naturale."
Se pare că au tot dus-o de la un specialist la altul.
Niciunul n-a reuşit să înţeleagă ce se petrecea.
- Ce spui? - Spuneam că
e ceva ce nu e bine în casa aia.
Sora a spus că Bryce nu era în siguranţă acolo.
Mama a spus că guvernanta trăia pentru el. De aceea încep să mă gândesc...
că poate nu l-a răpit, poate încerca să îl protejeze.
Poate cineva sau ceva în acea casă i-a ucis sora,
şi acum încearcă să îi facă rău lui Bryce.
Ce faci?
Nu pot.
Nu pot să ma investesc nic măcar o mică parte de energie în povestea aceasta.
Mi-am petrecut noaptea trecută alergând peste tot.
- Hei, tu m-ai întrebat la ce ma gândesc, - Copilul e acasă, în siguranţă
- iar eu îţi spune te lo sto dicendo. - Cu părinţii lui.
Fiica noastră şi-a ieşit din minţi, în camera ei.
Joe?
Da? Ce e?
Ai visat ceva? Ce se întâmplă, Allison?
- Iată, ai auzit? - Ce? Ce trebuie să aud?
Am ascultat... Oh, Allison, e aproape'1:30 dimineaţa.
Nu, asta, asta. E un plânset de copil
Ce... nu e niciun copil care plânge. Despre ce vorbeşti?
Nu avem niciun copil mic.
E el. E Bryce.
Are nevoie de mine. Mă duc acolo.
Te duci unde?
La familia Carlo.
Trebuie să mă asigur că e bine.
Hei! Te auzi ce zici? E... mijlocul nopţii.
Nu contează! Are probleme. Are nevoie de mine.
Oh, Doamne.
- Pot să va ajut cu ceva? - Domnule Carlo,
Eu... eu... Ne-am întâlnit ieri. Eram cu detectivul Scanlon.
Acesta e Joe, soţul meu.
Ştiu că e mijlocul nopţii,
Ştiu... ştiu că e ceva neobişnuit, dar mă întrebam dacă
aş putea arunca doar o privire lui Bryce.
Allison.
Ce... ce se întâmplă? Ce faceţi aici?
E...
dificil de explicat.
Eu doar... doar trebuie să-l văd pe Bryce.
Trebuie doar să ştiu că este bine.
De ce nu ar fi bine?
Oh, nu, nu.
Noi suntem de vină? Cu soneria?
Nu, nu, e normal.
Dacă aşa stau lucrurile,
vreau să spun, dacă este treaz,
există vreo posibilitate să îl văd?
Oh, e un băieţel atât de frumos.
Fiica Dvs. nu l-a cunoscut, aşa e?
Am rămas însărcinată
chiar înainte ca ea să moară.
Ştiu că Scott era preocupat că eram aşa
de îndurerată că aş fi putut pierde sarcina.
Nu reuşesc să-mi imaginez cum poate fi să înfunţi o astfel de situaţie.
Partea cea mai rea era că nu am avut nicio explicaţie.
Nu reuşeam să înţelegem cauza.
Singurul lucru
asupra căruia erau toţi de acord era că murea.
V-aţi gândit vreodată să faceţi o autopsie, pentru a avea răspunsurile?
Allison.
Oh, nu.
Lucy suferise prea mult.
Nu puteam să îi facem şi asta.
Şi, până la urmă, autopsia ne-ar fi alinat doar pe noi, nu şi pe ea.
Voiam doar ca ea să se odihnească în pace.
Doar că nu înţeleg de ce nu au făcut autopsia.
- Dacă ar muri una dintre fetele...? - Allison, încetează.
Acea familie ne-a dat voie în casă la ora trei dimineaţă.
Nu sunt răi. Mai mult, sunt sfinţi.
Ok, nu spun că nu sunt drăguţi. Eu...
- Cred că sunt ciudaţi... - Ciudaţi?
Vrei să vorbim despre ciudăţenii?
Ascultă, urăsc să o spun, dar singurul lucru ciudat în acea casă în noaptea asta
era faptul că noi eram acolo.
Acum, trebuie să laşi în pace familia aceea. Serios.
- Lasă-mă, sunt obosită. - Da, bine. E ora de trezire.
Nici măcar nu m-am culcat.
Despre ce vorbeşti? E dimineaţă, ai dormit toată noaptea.
Oh, nu toată. Am visat, am avut un vis cu acel cântec stupid.
Despre ce vorbeşti?
Ai visat acel cântec?
E un domn în vârstă cu un clarinet.
Şi nu face atceva decât să cânte într-una acea melodie.
M-a învăâat cum să o fac. Îl urăsc.
Nu ştiu ce să spun.
De ce îmi povesteşti asta?
Pentru că eşti sora mea.
Allison.
Domnule, aş vrea să ştiu ceva despre Bryce Carlo.
Când l-aţi adus aici i-a făcut cineva
analizele sângelui, sau l-a consultat să îi verifice toxinele din sânge?
Sigur.
Analizele de sânge sunt obligatorii în cazurile răpirilor de minori.
Căutăm sedative, tranchilizante.
Vestea cea bună e că în cazul lui Bryce totul a ieşit complet normal.
Devalos.
Da.
Ok.
Bine, vin imediat.
Era morga.
Se pare că un vagabond a găsit un... cadavru înbălsămat într-un frigider
abandonat într-una dintre gropile de gunoi municipale, în dimineaţa aceasta.
Corespunde cu descrierea răpitoarei noastre dispărute, Elizabeth Torres.
Da.
E ea.
E verişoara mea.
Vă mulţumesc că aţi venit să o identificaţi.
Aş mai avea câteva întrebări, aţi putea să aşteptaţi afară?
Potrivit legistului, cauza morţii este lovitura cu un corp contondent.
Pare că a primit lovituri puternice în cap. Suficient de puternice pentru a o ucide.
Nu prea are sens.
Această femeie...
Răpeşte un copil, tu îl găseşti şi apoi cineva îl ucide pe răpitor?
- Lipseşte ceva. - Ce anume?
Pentru început, nu înţeleg de ce femeia aceasta a răpit acel copil
pentru a-l lăsa apoi în casa în care l-a găsit Allison.
Poate că cei de la laborator
s-ar putea întoarce acolo să caute urme de sânge al acestei femei.
Bine, fetelor. Hei, fetelor, haideţi. Este timpul pentru lecţia de muzică a lui Marie.
- Hei, tati. - Da?
Marie mi-a spus să-ţi zic că nu vrea să meargă la lecţie.
Ce? De ce?
Atunci spune-o clar.
Nu vrei? Ok.
- E bine? - Mmm... da.
Nu încă, dar va înţelege.
Asta e una dintre chestiile alea, nu?
Oh, da, da. Se pare că este una dintre chestiile alea.
Atunci cum facem? Cum putem să o facem să nu mai audă acel cântec?
Nu ştiu, Bridget. Sincer, nu ştiu.
Din experienţa mea cu mama, şi cu Ariel, şi cu tine
cel mai bun lucru este să laşi aceste evenimente să-şi urmeze cursul.
- Alo? - Allison, sper să nu te fi trezit.
Voiam doar să îţi spun că poliţia
a revenit în casa în care am găsit copilul familiei Carlo.
Au găsit o pată minusculă de sânge pe clanţa uşii de la intrare.
Sungele corespunde celui găsit pe corpul lui Elizabeth Torres, dar nu este al ei.
De aceea, chiar dacă nu avem un suspect, vestea bună e că,
imediat ce îl găsim, vom avea probe suficiente pentru a-l acuza de omor.
Totuşi, eu...
mă duc acasă, trebuie să dorm.
Aşa să faceţi, domnule.
- Allison, este ora 1:00. - Ştiu, Îmi pare rău.
Îmi pare rău că v-am trezit pe Dvs. şi pe Scott.
Scott nu e acasă, e plecat din oraş cu afaceri.
Ascultă, îmi pare rău Dana! Îmi pare rău, îmi pare rău, tu eşti o persoană curajoasă.
Vreau să înţelegi că tot ceea ce fac este pentru Bryce.
Despre ce vorbeşti?
Ce faci pentru Bryce? Sper că nu îmi ceri iarăşi să-l vezi.
Nu, nu trebuie doar să-l văd, trebuie să vină cu mine.
- Bryce trebuie să stea cu mine! - Ok Allison, trebuie să pleci.
Vorbesc serios, nu eşti binevenită aici. Bryce nu va sta cu tine, niciodată.
- Da, alo? - Hei, eu sunt, sunt bine.
Eşti bine? Eşti bine, Allison?
Te-am sunat de cel puţin 35 de ori!
Ţi-ai închis telefonul?
A trebuit să îl arunc, ştiam că vor încerca să mă localizeze.
Ascultă, voiam doar să-ţi spun că sunt în siguranţă. Nu pot să îţi spun unde suntem, dar suntem bine.
Dar nu se poate! Întreg statul Arizona te caută,
Au declarat alertă, mandate de arestare. Te rog, predă-te. Acum!
Dacă avem noroc te vor acuza doar de agresiune.
Nu ştiu, nu ştiu cum să-ţi explic.
Doar că, ştiu.
Deocamdată trebuie să fie cu mine.
Ei bine, nu.
Allison, te rog, spune-mi unde eşti.
Spune-mi măcar că ai un plan.
Nu e niciun plan.
A dormit, a mâncat.
Trebuie să dorm.
Trebuie să închid. Probabil că localizează apelul.
Te iubesc şi le iubesc pe fete.
Ne vedem curând.
Mirabella!
Sunt Elizabeth.
Te rog.
Am necazuri.
Am nevoie de ajutor.
Mirabella? Eşti acasă?
Hola?
Elizabeth?
Ştiu că eşti aici!
- Elizabeth? - Vere!
Vere, ce faci aici?
Ce fac aici?
Ştii ce fac.
Credeai că mă poţi elimina din propriul meu plan?
Nu, greşeşti.
N-aş face niciodată...
N-ai face niciodată ce?
Ce n-ai face niciodată?
Nu, nu, am făcut tot ce mi-ai zis.
Ţi-am dat codul alarmei.
- Am făcut fotografii. - Da.
Da, ai fost o verisoară bună, ai făcut tot ce trebuia să faci.
- Poate prea mult. - Nu.
- Da. - Nu.
Da, altfel cum îţi explici?
Astăzi când Martin şi cu mine trebuia să luăm copilul, am descoperit că era dispărut.
- Alberto... - Şi apoi la tv.
Au spus că tu l-ai luat.
Vreau acel copil!
Îmi pare rău, Alberto, nu e aici.
Nu-l mai am.
I l-am dat lui Mirabella, s-a dus la poliţie.
Le-a spus totul.
- Minţi. - Nu!
A adevărul, nu mint.
Nu cum m-ai minţit tu pe mine.
Martin mi-a spus că nu aveaţi de gând să daţi copilul înapoi
chiar dacă ar fi plătit răscumpărarea. Că l-aţi fi vândut
pentru o sută de mii de dolari.
Nu pot face asta.
Nu eşti vărul meu cu adevărat,
nici măcar nu eşti om.
Doamnă, sunteţi arestată.
Mâinile deasupra capului şi daţi-mi copilul.
Îmi pare rău că v-am paralizat.
Am vorbit cu omul pentru care lucraţi,
procurorul districtual.
Mi-a explicat că am dreptul de a vă acuza de răpirea lui Bryce
şi că m-aţi atacat.
Am dreptul de a vă trimite în închisoare pentru mulţi ani.
Dar
mi-a spus şi că
se gândea că ar fi o greşeală.
Apoi mi-a povestit despre Dvs.
şi despre visele Dvs, că visul Dvs. a condus poliţia către
omul care a ucis-o pe bona noastră.
Că atunci când au ajuns la el a mărturisit.
A spus că după ce l-aţi adus pe Bryce mie şi lui Scott,
Alberto şi complicele lui şi-au dat seama că au încă codul alarmei.
Aveau încă ce le trebuia pentru a continua cu răpirea.
Chiar şi programul deplasărilor soţului meu.
De aceea ieri, la puţin timp după ce m-aţi atacat,
şi mi-aţi luat fiul
au venit acasă la mine.
Oh, Doamne.
Se pare că dacă nu l-aţi fi luat pe Bryce
ar fi făcut-o ei.
Ai venit la noi acasă şi au văzut maşinile poliţiei.
Maşini care arau acolo pentru Dvs, doamnă Dubois,
pentru că îmi luaseţi copilul.
Acum, poate
că a fost doar o coincidenţă, dar...
prefer să cred că această
această chetie pe care o aveţi,
acest dar
v-a constrâns să îl protejaţi pe Bryce.
Asta este ceea ce vreau să cred.
Nu mă veţi acuza?
I-am spus şefului Dvs. că nu îmi amintesc prea bine ce s-a întâmplat noaptea trecută.
Că nu pot depune mărturie despre ceea ce s-a întâmplat.
Oh, mulţumesc.
Staţi departe de casa mea Allison.
Staţi departe de familia mea.
Dacă va vad din nou, îmi va reveni memoria, înţelegeţi?
Am înţeles.
Nu va fi o problemă.
Eram când Bryce a avut nevoie de mine.
Dar cred că pentru restul vieţii lui
o mamă îi va fi suficientă.
Scuză-mă, poţi să-mi spui cum se numeşte cântecul acesta?
Nu are un nume.
Eu l-am scris.
De fapt, eu şi tatăl meu.
Apropo, sunt domnul Bronson.
- Tu cine eşti? - Bridgette Dubois.
Îmi pare bine, Bridgette Dubois.
Acest cântec nu are un nume
pentru că nu are un final.
Nu l-am terminat niciodată.
Lucram cu tatăl meu când
a murit pe neaşteptate.
Aşteptaţi un pic, cred că ştiu pe cineva care ar vrea să vă întâlnească.
Sincronizare: Ahmed (OpM)