Nu înţeleg.
Summer iubea pisica aia.
Acum nu se mai joacă deloc cu ea.
Nu se mai joacă cu nimic.
Mă tem că lipsa de afecte a fiicei dv.
e o etapă din procesul ei de izolare de restul lumii.
Nu ştiu ce vreţi să spuneţi, "izolare de restul lumii".
Trece printr-o depresie?
Un copil de 12 ani poate fi deprimat?
Vreau să-mi spuneţi ce se petrece cu fiica mea.
Fiica dv. are momente de delir, halucinaţii.
Prezintă ceea ce noi numim "tulburări de vorbire".
Şi, deşi nu o voi diagnostica la prima vedere,
vă pot spune că acestea sunt simptomele tipice
ale unui început de schizofrenie paranoică.
Schizofrenie?
Se vede clar că e foarte bolnavă.
Nu se poate, vă înşelaţi.
Nu e bolnavă.
Trece printr-o perioadă mai grea.
Oh, Doamne!
Summer, ce ai făcut?!
Nu mai tăcea din gură.
MEDIUM Season 6, Episode 13
" P S Y C H "
Sincronizare: Ahmed(OpM)
Desenul ăla este atât de aiurea, că nici nu mă simt jignită.
Da? De ce e aşa de aiurea?
Eu cred că e destul de bun.
În primul rând, eu nu sunt majoretă.
În al doilea rând, n-am dinţi de iepure.
Şi în al treilea rând, eu nu umblu strigând:
"Eu sunt Ariel, eu sunt Ariel!"
Dar în afară de asta, da, cred că e foarte realist.
E o caricatură.
Nu trebuie să arate exact ca tine.
Trebuie să arate cum e personalitatea ta.
Şi ai dreptate, cred că e foarte realist.
Bună dimineaţa!
Bridge, tu ai desenat toate astea?
Văd că ai lucrat ceva la ele.
Da.
De unde acest interes subit pentru artă?
Bridgette nu e interesată de artă.
Bridgette e interesată de Finn, care e interesat de artă.
Da? Cine e acest Finn?
E iubitul lui Bridgette.
Nu e! Nu e.
E doar un prieten care se întâmplă să fie băiat.
Nu e acelaşi lucru.
Bine.
Dacă zici tu.
Mama ştie?
Vroiam să-i spun azi dimineaţă,
dar a plecat la serviciu dinainte să mă trezesc eu,
aşa că n-am mai apucat.
Mulţumesc.
Eu sunt aici şi sunt numai ochi şi urechi.
Aşa că povesteşte-mi despre acest prieten
care se întâmplă să fie băiat.
E foarte drăguţ.
Stă în faţa mea la ora de mate.
Îl pasionează aceleaşi lucruri ca şi pe mine.
Şi mie îmi place de el!
Se joacă cu mine şi cu Bridgette în curtea şcolii.
Am înţeles.
Finn e simpatic. Finn e drăguţ.
Haideţi, farfuriile în chiuvetă!
În cinci minute plecăm.
Pa pa!
Bine, pa pa!
Pa, tati.
Pa.
- Bună, Keelin. - Bună, Keelin.
- Ai dormit bine? - Ai dormit bine?
- Crezi că poate astăzi... - Crezi că poate astăzi...
- Încerci să răspunzi... - Încerci să răspunzi...
- La întrebările mele... - La întrebările mele...
- În loc să le repeţi? - În loc să le repeţi?
Aveţi idee cum a putut fata asta să fugă de aici?
Ştiu că se cheamă Spitalul Psihiatric Mariposa,
dar ţine de sistemul penitenciarelor.
Din caseta asta, văd că fata nu prea e agresivă.
Sincer să fiu, sunt cam nedumerit. Cred că amândoi suntem.
Evident, avem forţe de securitate aici în spital,
dar în aripa unde stă Keelin,
suntem mai îngăduitori.
Toţi aceşti pacienţi se apropie de majorat.
Peste câteva luni le vom da drumul.
Ca o parte a tratamentului,
li se dă mult mai multă autonomie decât celor din alte aripi.
Şi cum majoritatea pacienţilor sunt minori,
foarte rar avem tentative de evadare.
Ştiu că asta nu prea vă ajută.
Deci pe cine căutăm?
Ce ne puteţi spune despre ea,
în afară de faptul că repetă tot ce i se spune?
O cheamă Keelin McKinney.
Acum trei ani, chiar înainte de a împlini 15 ani,
a avut o relaţie cu profesorul ei de istorie.
După vreo cinci luni, profesorul a pus capăt relaţiei.
O săptămână mai târziu, ea l-a urmărit la el acasă,
l-a legat de pat
şi l-a împuşcat de 12 ori cu pistolul tatălui ei.
A venit poliţia.
Au găsit-o stând acolo, fără să vorbească.
A intrat într-o stare catatonică.
De-abia acum două luni a ieşit din acea stare.
Ceea ce aţi văzut pe casetă se cheamă ecolalie.
Apare adesea la pacienţii treziţi din catatonie.
Şi totuşi, n-am mai văzut niciodată acest fenomen
sub forma în care a fost la Keelin.
Profunzimea memoriei ei e extraordinară.
Uneori stă o şedinţă întreagă să repete o şedinţă anterioară.
Sau...stătea.
Nu înţeleg.
Tot ce putea să facă era să repete ce i se spunea,
şi totuşi peste câteva luni aveaţi să-i daţi drumul?
A fost condamnată când era minoră.
În curând va face 18 ani.
Dar, deşi pare ciudat, ecolalia... e un progres.
După trei ani de linişte totală,
ăsta e modul în care Keelin se întoarce în lume.
Şi nu ştiţi cum a putut ieşi de aici?
Poate s-a furişat într-un camion de aprovizionare şi a plecat cu el.
Sau poate cineva a lăsat deschisă o uşă care nu trebuia.
Nimeni dintre paznici şi infirmiere nu recunoaşte
că ar şti ce s-a întâmplat.
Le e frică să nu-şi piardă slujba.
Dar sper că măcar cu poliţia vor fi mai cooperanţi.
Am să vorbesc acum cu ei.
Dr. Woodel, referitor la Keelin, dv. ce credeţi?
Este periculoasă?
Aş vrea să vă pot spune că nu,
că sunt sigur că lucrând cu ea, am vindecat-o de aceste impulsuri,
dar e clar că m-am înşelat în privinţa ei.
Toţi ne-am înşelat.
Deci nu vă pot răspunde cu certitudine.
Cu ce începem?
Tu poţi să te uiţi în camera fetei,
şi eu mă duc primprejur.
E la etaj, camera 306.
Poate ţi se arată ceva, mai ştii?
Nu mai tăcea din gură.
Aţi venit în legătură cu Keelin?
Pot să mă duc în altă parte, dacă vreţi să vă uitaţi prin cameră.
Nu, nu, e în regulă.
Eu sunt Allison Dubois.
De la procuratură.
Eu sunt Summer Lowry.
Aţi aflat ceva despre ea?
Aveţi idee unde e?
Nu, încă nu.
Biata Keelin... cred că e terifiată.
De ce spui asta?
Că doar...a evadat.
Şi poliţia crede că ar putea fi periculoasă.
Periculoasă?
Keelin?
Nu o cunoaşteţi.
Ştiu ce a făcut ea,
dar a trecut mult timp de atunci.
Keelin era cea mai drăguţă fată de aici.
Eram prietene.
Vi se pare aiurea, nu?
Cum să fii prieten cu cineva care nu vorbeşte?
Mda, la asta mă gândeam.
Dar de fapt noi vorbeam tot timpul.
Cel puţin eu vorbeam cu ea.
Şi ei îi plăcea, se vedea.
Pare incredibil, dar...
Cred că asta o ajuta să se facă bine.
Şi ea m-a ajutat pe mine.
Să nu-i spuneţi d-lui Woodel, dar...
uneori îmi plăcea mai mult să vorbesc cu Keelin decât cu el.
Summer, e ora terapiei.
Trebuie să mă duc.
Uitaţi-vă la tot ce doriţi pe aici.
Îmi pare bine să vă cunosc.
Şi mie îmi pare bine, Summer.
Nu ştiu exact cum lucraţi dv.,
dar pare să funcţioneze foarte bine cu ea.
Da, Summer a făcut multe progrese.
Cred că părinţii ei sunt foarte mulţumiţi.
Ah, nu ştiaţi?
Părinţii lui Summer sunt motivul pentru care se află ea aici.
Când avea 13 ani, cam când au început să-şi dea seama că e bolnavă,
Summer s-a strecurat în camera lor când dormeau,
şi i-a înjunghiat mortal.
Bridgette Dubois!
Bridgette Dubois, ai un răspuns pentru mine?
Bridgette?
Aştept.
Bine...
Bine, ce?
Văd că scrii în disperare în caiet,
deci bănuiesc că l-ai aflat pe X.
Staţi să văd.
Nu te grăbi, Bridgette.
Trei?
Foarte bine, Bridgette.
Mă bucur că erai atentă.
Mersi.
Mersi. Îţi sunt datoare.
N-ai pentru ce.
Sper că erai neatentă
pentru că desenai încă o caricatură.
De data asta pe d-l Marcotullio.
Cred că a ieşit foarte bine.
Nu vrei să-mi arăţi?
Nu.
Nu e foarte bine. Nu e gata.
Nu-i nimic.
Îmi arăţi când eşti gata.
Dacă supravieţuiesc orei de sport.
Ne vedem la prânz, cu Marie, bine?
Da, sigur.
Ne vedem atunci.
- Foarte bine. - Foarte bine.
Keelin, aş vrea să schimbăm subiectul.
Hai să vorbim despre părinţii tăi.
Te gândeşti vreodată la copilărie?
La relaţia ta cu mama şi tata?
Asta e fata aia, Keelin McKinney,
care a evadat de la spitalul de nebuni azi-noapte.
Mda, sunt impresionat.
Dacă fata aia şi-a revenit într-atât încât să evadeze dintr-un spital de nebuni,
doctorul ei e extraordinar!
Azi am cunoscut o altă pacientă de-a lui.
O fată pe nume Summer.
Şi-a omorât părinţii acum şase ani.
Nici n-ai crede ce progrese a făcut!
Aş fi zis că e o prietenă de-a lui Ariel!
Dar, nu înţeleg:
Şi-a omorât părinţii.
I-a măcelărit în patul lor.
Trebuie să-şi amintească acest lucru, nu?
Cum poate trăi cu asta?
Cum poate să funcţioneze?
Nu te uita la mine, habar n-am.
De-abia pot şi eu să funcţionez.
Şi eu n-am omorât pe nimeni.
În ultima vreme.
Dragă, ce faci aici?
911. Ce urgenţă aveţi?
Să vină poliţia, repede! Şi o ambulanţă!
Cred că sunt morţi!
Dumnezeule, cred că ea i-a omorât!
D-le, vă rog, calmaţi-vă.
Trimitem imediat o maşină.
Cine a murit?
Părinţii mei!
Ea i-a omorât! Până la urmă a cedat!
Sora mea a înnebunit şi mi-a omorât părinţii!
Ce drăguţ!
Îmi plac panseluţele.
Mulţumesc.
De câţiva ani mă lasă să mă ocup de grădină.
Aveţi veşti despre Keelin, nu-i aşa?
Veşti bune, nu-i aşa?
Nu am nicio veste, îmi pare rău.
Despre altceva vroiam să vorbim.
Ştiu de ce eşti tu aici.
Ştiu ce s-a întâmplat.
Sunt curioasă.
Cât îţi aminteşti tu din noaptea aia?
Îmi amintesc totul.
Şi aş prefera să nu-mi amintesc.
Sincer, chiar nu vreau să mă gândesc la asta, d-nă Dubois.
Eram o persoană foarte diferită pe atunci.
Eram foarte confuză.
Îmi băgasem în cap ideea că părinţii mei erau nişte impostori.
Că nişte oameni răi le luaseră locul
şi vroiau să ne facă rău mie şi fratelui meu.
Chiar vroiam să te întreb de fratele tău.
Ce e cu el?
Cum ai spus tu...
Erai foarte diferită pe atunci.
Erai confuză.
Aş vrea să ştiu dacă poţi să te gândeşti la noaptea aia...
Îţi aminteşti să-l fi văzut pe fratele tău atunci?
Unde vreţi să ajungeţi?
Ştiţi de cât timp sunt aici?
Ştiţi cât m-am chinuit
ca să ajung cum sunt acum?
Cât de nebună credeţi că sunt?
Noaptea de care vorbiţi
s-a cicatrizat în memoria mea.
Vreţi să insinuaţi că singurul membru al familiei
care mi-a rămas ar fi implicat în asta?
Şi că poate eu nu-mi amintesc?
D-na Dubois, când plecaţi astăzi,
vă sfătuiesc să vă schimbaţi legitimaţia de vizitator
cu o fisă de internare.
N-ai văzut-o pe Marie?
E pe afară pe undeva.
O să vină ea.
Pot să te întreb ceva?
Tocmai m-ai întrebat.
Nu mai contează.
Bine, scuză-mă.
Ce e?
Când îţi place de cineva, cum îţi dai seama?
Stai puţin, cui îi place de cineva?
Mă gândesc...că poate mie.
Sunt în clasa a şasea...
Deja băieţii nu mai sunt doar prieteni cu fetele,
şi fetele nu mai sunt doar prietene cu băieţii.
Şi tuturor începe să le placă de cineva...
"să le placă", ştii tu...
E ciudat.
Nu credeam că mi se poate întâmpla mie aşa ceva, dar pe urmă...
am desenat asta.
Mda...cred că îţi place de băiatul ăsta.
Serios?
Că eu nu simt nimic diferit.
Şi cel mai ciudat e că...
nici nu-mi amintesc să fi scris asta.
M-am uitat în caiet şi era acolo.
Mda, când ne place de un băiat uneori facem lucruri mai ciudate.
Şi cum fac să înceteze chestia asta?
Îţi place de el.
N-ai cum să faci să înceteze asta.
Aşa că poate ar trebui să te întâlneşti mai des cu el.
Să vezi dacă şi el simte la fel.
Cum adică?
Mă întâlnesc mereu cu el.
Da, dar acum că-ţi place de el, o să fie altfel.
Altfel cum?
Nu pot să-ţi explic.
Dar o să fie altfel.
Deci trebuie să fac ce făceam şi până acum,
doar că acum e altfel, dar nu-mi poţi explica în ce sens?
Da.
N-o să scap niciodată de chestia asta, nu?
Sigur că-mi amintesc de Summer Lowry.
Eu am venit cu propunerea să fie internată.
Şi eram de faţă când ea a mărturisit
că şi-a asasinat părinţii.
Noi doi ne cunoaştem mult prea bine
ca eu să nu cred ce ai visat tu.
Dar asta nu e de ajuns ca să dovedim că cineva s-a înşelat în cazul ăsta.
Când a fost internată, Summer Lowry era o tânără foarte deranjată mintal.
Şi avea un istoric plin de comportamente violente.
Şi a mărturisit crima.
În schimb fratele ei, Chad,
era un student meritoriu, era copleşit de durere,
şi nimeni dintre cunoscuţii lui nu şi-a imaginat nicio clipă
că el ar fi putut fi implicat.
Ştiu că sună aiurea,
dar nu era nimic vag în ceea ce am văzut.
Nimic ambiguu.
El i-a asasinat, iar ea nici nu era prin preajmă.
Chiar de-ar fi aşa,
dacă nu ai vreo dovadă pe care nu mi-ai arătat-o încă,
ceva care să susţină ceea ce spui tu,
nu pot să fac nimic, Allison.
Alo.
Vrei o veste bună sau o veste rea?
Lee...
Bună sau rea, trebuie să alegi.
Bine, bună, dă-mi o veste bună.
Să nu mă dezamăgeşti.
O ştii pe fata aia care a scăpat de la spitalul psihiatric Mariposa,
Keelin McKinney?
Sunt pe urmele ei.
Se pare că i-a făcut o vizită psihiatrului ei azi-noapte.
Ai dreptate, e o veste excelentă.
Dar care e cea rea?
Dr. Woodel şi-a lăsat ferestrele deschise.
Aşa credem că a intrat ea.
L-a găsit menajera azi pe la prânz.
Zăcea în pat, legat de mâini,
înjunghiat mortal cu un cuţit din bucătăria lui.
Toată camera era plină de păr şi amprente ale lui Keelin.
Nu înţeleg.
De ce să-şi omoare psihiatrul?
E o bolnavă mintal care a evadat.
Fata a fost internată pentru că făcuse o obsesie
pentru profesorul ei, pe care apoi l-a omorât.
Poate că a făcut o obsesie şi pentru tipul ăsta.
Oricum, ştim cine e criminala.
Acum trebuie doar s-o prindem.
Fetelor, haide, ce faceţi acolo? E gata masa.
Ia uite!
Eşti foarte drăguţă.
Cu ce ocazie?
Făceam un test pe fata mea.
Mă duc la Finn sâmbătă, să vedem un film.
Cred că testul a ieşit foarte bine.
Mersi.
Ce zici de o cină?
Se machia?!
Bridgette se machia?!
Bridgette a noastră?
Ajută-mă să-mi amintesc.
Nu de-abia s-a născut?
Nu de-abia am adus-o de la maternitate?
Îmi pare rău, tati.
Fetiţei tale îi place de un băieţel.
Ştiu că n-o să stea toată viaţa
militantă în războiul sexelor,
dar nu ţi se pare... că e cam repede?
Nu te alarmează?
Fata noastră mijlocie - cu băieţi?
Şi eu sunt un băiat foarte modern.
Dar îţi spun un lucru -
dacă nu eşti alarmată, ar trebui să fii.
De ce? E drăguţ.
Şi oricum n-avem ce să facem.
Iar tu nu eşti nici pe departe modern.
Nu, te rog. De ce faci asta?
Doctore, cred că ştim amândoi de ce fac asta.
Nu, eu nu ştiu.
Poţi să-mi dai drumul. Dă-mi drumul, şi pleacă.
N-am să spun nimănui ceea ce ştiu.
N-am să spun că ţi-ai omorât părinţii!
Sigur că zici asta acum,
dar nu erai la fel de cooperant când ai venit la mine acum câteva săptămâni.
Atunci ziceai: "Dă-mi jumătate din tot ce ai, sau mă duc la poliţie!"
Aveai şi caseta aia în care fata povestea totul.
Acum nu mai vreau niciun ban, Chad.
Îţi dau casetele.
Nimeni n-o să afle nimic!
Asta aşa e.
Stai!
Nu poţi să mă omori.
Gândeşte-te, Chad.
Or să te prindă.
Acum nu mai ai nicio fată bolnavă pe care să arunci vina.
Ba să ştii că am.
Dar acum nu o mai cheamă Summer...
... ci Keelin.
Îmi spui unde sunt casetele alea,
şi atunci Keelin te va ucide frumos şi repede,
sau faci pe viteazul,
şi atunci Keelin va fi foarte lentă.
Deci fratele nu numai că şi-a ucis părinţii,
dar a omorât-o şi pe fata asta, Keelin McKinney,
şi pe psihiatrul lui Keelin McKinney?
Păi, gândiţi-vă. Era nevoit să o facă!
Dr. Woodel ştia că Chad era adevăratul asasin.
Şi tocmai îl şantaja pe Chad.
Îmi pare rău.
Bine, hai să presupunem că ai dreptate.
Cu şantajul şi crima.
Deci Summer i-a mărturisit adevărul psihiatrului,
iar el s-a folosit de asta ca să-i şantajeze fratele.
Dar cum naiba a ajuns Chad Lowry în posesia
mâinii lui Keelin McKinney?
Ştiu, ştiu,
i-a tăiat-o după ce a ucis-o.
Fata asta e în urmărire generală.
Toţi poliţiştii din oraş o caută.
Chiar crezi că Chad Lowry a găsit-o înainte s-o găsească poliţia?
Şi dacă n-a trebuit s-o găsească?
Dacă s-a dus ea la el?
El îşi vizitează sora la spital în fiecare săptămână.
Probabil se cunoşteau.
Dacă ea s-a dus la el să-i ceară ajutor?
Nu ştiu ce să-ţi spun, Allison.
Asasinatul Lowry e un caz închis.
Criminală a mărturisit,
şi nici ea nu pune în discuţie ce s-a întâmplat.
Şi uciderea psihiatrului pare destul de clară.
Aş vrea să te pot crede, dar dacă acuzata susţine că e vinovată...
Lăsaţi, ştiu ce trebuie să fac.
Trebuie să mă întorc la spital.
Summer Lowry ştie ce s-a întâmplat în noaptea când au murit părinţii ei.
Că doar i-a spus psihiatrului.
Poate să-mi spună şi mie.
Summer, sunt Allison.
Summer, ştiu că eşti acolo.
Te-au sunat de la recepţie, ţi-au spus că vin.
Te rog, deschide-mi.
Summer, o să intru.
Ştiu că eşti supărată.
Toţi suntem.
Şi, deşi nu-l cunoşteam pe dr. Woodel la fel de bine ca tine...
Am auzit că l-a omorât Keelin!
Nu pot să cred!
Dv. credeţi?
Adică ştiu că ea a mai omorât un om, dar..
O să-ţi spun exact ce cred eu.
Dar în primul rând, Summer, vreau să fii sinceră cu mine.
Trebuie să-mi spui tot ce ştii.
La ce vă referiţi?
Ştii la ce mă refer.
Cred că cel care l-a omorât pe dr. Woodel e acelaşi om
care ţi-a ucis părinţii.
Dar n-are nicio logică!
Ba are multă logică.
Ce nu are logică e faptul că tu îl aperi.
Adică, ştiu că e fratele tău,
dar ce se întâmplă?
Te ameninţa?
Summer...
Cred că a omorât-o şi pe Keelin.
Nu...
Îi face ei exact ce ţi-a făcut şi ţie -
vrea ca toată lumea să creadă că ea e criminala.
Ziceai că eraţi prietene.
Nu crezi că e de datoria ta să spui adevărul?
Dacă îţi faci griji pentru siguranţa ta,
te putem proteja.
Nu pot.
Ba da, poţi. Spune-mi că o s-o faci!
Nu pot! Nu pot!
Bine.
Bine, bine.
Dar...gândeşte-te la ce ţi-am zis.
Am să te sun diseară şi vorbim, da?
- Pot să intru? - Lasă-mă. Sunt ocupată.
- Vreau să-ţi arăt ceva. - Ţi-am zis că sunt ocupată.
Uită-te în caietele astea.
Bine, mă uit. Ce trebuie să văd?
- Mai ţii minte asta? - Da.
Bun, acum uită-te la astea.
Bine.
Ai desenat un caiet întreg!
Ai grijă, Finn ar putea crede că eşti nebună.
Nu e caietul meu, e al lui Marie.
Şi e plin cu inimioare din astea!
Pagini întregi.
Şi cred că face asta de mai multă vreme.
Bun, şi ce vrei să spui cu asta?
Vreau să spun că poate nu-mi amintesc să fi desenat asta pentru că nu eu am desenat-o!
Cred că pagina asta e a lui Marie
şi o fi ajuns cumva la mine în caiet.
Cred că ea e îndrăgostită de Finn, nu eu.
Stai puţin, Bridge,
dacă nu i-ai scris numele de o sută de ori în caiet,
nu înseamnă că nu-ţi place de el.
Zi ceva! Mă sperii.
Nu ştiu ce să zic! Sunt supărată.
Supărată, de ce?!
Întâi ai zis că nu-ţi convine faptul că-ţi place de un băiat,
iar acum când se pare că nu-ţi place de el, te superi.
- Bridgette, hotărăşte-te! - M-am hotărât!
Ştiu ce am zis.
Am zis că e ciudat că-mi place de el.
Dar pe urmă am început să mă simt şi eu normală, măcar o dată în viată!
Atunci poate că totuşi îţi place de el.
Nu.
Astea sunt ale lui Marie, nu ale mele.
Nici Finn nu e al meu.
Cum adică nu vrea să vorbească cu mine?
Azi am fost la ea.
Rămăsese să discutăm astă seară.
Sigur aţi vorbit cu pacientă care trebuie,
Summer Lowry?
Mă numesc Dubois.
Allison Dubois.
Puteţi să mai verificaţi o dată?
E foarte important.
Nu vrea să vorbească cu mine!
Cică nu răspunde la telefon.
Da, am înţeles.
Pot să vă rog ceva?
Daţi-i numărul meu de telefon
şi spuneţi-i că dacă se răzgândeşte,
eu aş fi tare bucuroasă să vorbesc cu ea.
Mulţumesc.
Au zis că vrei să mă vezi urgent.
Ce vrei, Summer?
În mod normal la ora asta dormeam.
Sper că e important.
Îmi place când e aşa devreme.
Înainte să înceapă soarele să ardă.
Ce vrei?
M-am săturat să te mai acopăr!
Ce tot spui?
Am fost aşa de proastă!
Ţi-am ţinut secretul atâta timp!
Dar acum m-am făcut mai bine, să ştii.
Sunt mai puternică.
În sfârşit sunt gata să te înfrunt.
Să fac ce trebuie făcut.
Taci! Nu face o scenă!
Nu trebuia să-i faci rău lui Keelin. Era prietena mea!
Oh, Doamne...
Bună, te-ai trezit?
Te-aş fi lăsat să dormi, dar e Scanlon la telefon.
Zice că e urgent.
Alo?
Allison, scuze că te deranjez sâmbăta, dar cred că vrei să vii acum la spital.
Ah, nu, nu, nu...
Fratele lui Summer Lowry a venit
s-o viziteze azi la prima oră.
Ea l-a atacat cu un cuţit de grădinărit.
L-a înjunghiat de trei ori până au imobilizat-o paznicii.
Chad Lowry e mort.
Oh, Summer...
Se pare că şi-a ascuţit cuţitul de beton.
Adică ştia exact ce vroia să facă
când a ajuns fratele ei aici.
Unde e acum?
Au izolat-o.
N-are voie nimeni la ea.
Cică e isterică de când au luat-o de lângă cadavrul fratelui ei.
Tocmai am vorbit cu directorul spitalului.
E clar că Summer n-a făcut atâtea progrese pe cât se credea.
Dar în cele din urmă au calmat-o şi a început să vorbească.
Allison, i-ai spus fetei ăsteia
că fratele ei a omorât-o pe Keelin McKinney?
Da, i-am spus.
Dar l-am văzut, d-le!
Şi eu doar vroiam să vorbesc cu ea
despre părinţii ei,
ca să-i dovedesc nevinovăţia.
Vroiam doar s-o ajut.
E trecut de 10:00. Nu te scoli?
E sâmbătă. Lasă-mă-n pace!
Nu.
Nu mai jeli! Scoală-te.
Vreau să-ţi arăt ceva.
Ai lăsat astea la mine în cameră ieri.
Şi trebuie să vezi o chestie.
Ce vrei să spui? Ăsta e caietul meu.
Ce poate fi în el şi eu să nu ştiu?
Recunoşti asta?
E Finn, nu?
Tu l-ai desenat?
Da. Şi?
E un desen bun.
Şi nu e făcut de Marie, ci de tine.
Bine, asta ştiam deja.
Bridgete, sunt vreo zece desene ca ăsta.
Toate cu Finn,
şi el e singurul pe care l-ai desenat
fără un ochi în plus sau dinţi de iepure.
L-ai desenat bine. Cu migală, cu grijă.
Şi când mă uit la desenele astea,
se vede că sunt pline de afecţiune.
Serios?
Crede-mă, îţi place de Finn.
Ţie, doar ţie.
Bine ai venit printre fetele normale!
Nu e corect. Nu poţi să stai aici toată seara.
În ultimele trei ore n-am auzit decât
ce minunat e Finn Milner.
Ştiai că poate să deseneze şi să picteze
şi să patineze şi să-şi ţină respiraţia sub apă două minute?
Te rog, serios, am nevoie de o conversaţie între adulţi.
Îmi pare rău, n-am chef de vorbă astă-seară.
Azi i-am distrus viaţa unei fete, Joe.
Vroiam s-o ajut.
Vroiam să dovedesc că nu e o criminală.
Şi n-am făcut decât s-o conving să devină.
Să devină criminală?
Ai folosit exact cuvintele astea?
Nu m-a interesat decât să rezolv cazul.
Nu m-a interesat decât să dovedesc
că Chad Lowry era adevăratul criminal.
N-am stat să mă gândesc dacă adevărul
era bun pentru Summer.
Am făcut presiuni asupra ei.
Şi ea nu era pregătită.
Chad Lowry a murit din vina mea.
Omul ăla era un criminal, Allison.
Da, iar acum şi sora lui mai mică este.
Azi aş vrea să încerc ceva nou, Keelin.
Mă bucur să-ţi aud vocea.
Mereu mă bucur să-ţi aud vocea.
Dar eu vreau să aud ce ai tu de spus,
aşa că astăzi eu am să tac
şi doar te voi asculta.
Voi asculta ce spui.
Ştii ce?
Îmi place mult de tine, Keelin.
Îmi place că mă asculţi.
Până şi să te pieptăn e drăguţ.
E ca şi cum aş sta în cameră cu o păpuşă.
O păpuşă care respiră.
Cu toţi ceilalţi trebuie să joc teatru.
Ştiu că mulţi oameni spun asta,
dar la mine e adevărat.
Foarte adevărat.
Şi uneori mă oboseşte chestia asta.
E extenuant să joci teatru tot timpul.
A trebuit să mă străduiesc mult
ca să reuşesc să mă prefac că sunt bolnavă.
Să mă prefac că aici e locul meu.
Nu mă aşteptam ca lumea să mă creadă,
dar toţi m-au crezut.
Părinţii mei...
...începeau să plângă.
Şi spuneau:
"Summer, nu înţelegem ce se întâmplă cu tine!"
Keelin, asta e ceva ce ţi-a povestit Summer?!
Dar m-au crezut.
Toată lumea m-a crezut.
Şi pe urmă a trebuit să merg mai departe cu farsă, nu?
Am păcălit pe toată lumea.
Toţi au crezut că sunt nebună.
Şi acum toţi cred că mă fac bine.
Sunt o actriţă bună, Keelin.
Când am să ies de aici,
cred că mă duc în California
să joc în filme.
Te asigur că părinţii mei mi-au lăsat destui bani
ca să-mi cumpăr o casă în Beverly Hills.
Oh, Doamne!
Mulţumesc.
Bat în uşă dacă am nevoie de ceva.
N-am voie să am vizitatori.
Mda, dar au făcut...
...o mică excepţie pentru mine.
Îmi pare rău dacă v-am făcut probleme.
Dar trebuia să-i fac asta lui Chad.
Trebuia.
Sigur că da.
Acum cât timp ai de gând să mai stai aici?
Cam cât timp vrei să păcăleşti pe toată lumea,
până începi să-i convingi că "te faci bine"?
Ce vreţi să spuneţi?
Eu nu ştiu cum reuşeşti.
Eu dacă aş sta aici, aş înnebuni.
Am auzit că nici n-ai voie cu cărţi.
De-asta m-am hotărât să-ţi fac o vizită.
Am să-ţi spun o poveste, dacă vrei.
Ca să-ţi mai alung plictiseala.
A fost odată ca niciodată o fetiţă.
Avea 13 ani.
Iar părinţii ei aveau tot ce-şi puteau dori.
Ceea ce înseamnă
că şi fetiţa avea aproape totul.
Dar pentru această fetiţă, "aproape" nu era de ajuns.
Ea vroia totul.
Dar nu vroia să aştepte moştenirea,
şi nu vroia să muncească pentru a câştiga totul singură.
Ea vroia o scurtătură.
Aşa că a pus la cale un plan cu fratele ei mai mare.
S-a hotărât să se dea nebună.
Şi se descurcă atât de bine,
că toată lumea a crezut-o.
Aşa încât,
când fratele ei i-a omorât pe părinţii lor,
toată lumea a fost convinsă
că mititica cea nebună şi bolnavă era de vină;
că demonii puseseră stăpânire pe ea.
Şi că ea trebuia luată şi dusă
la un spital ca ăsta, ca să se facă bine.
Povestea asta e stupidă.
N-are nicio logică.
De ce ar vrea cineva să fie închis într-un loc ca ăsta?
Pentru că oamenii ca tine, de îndată ce se fac bine,
de îndată ce pot "face fată lumii", sunt trimişi acasă.
Asta era pe cale să se întâmple.
Totul mergea conform planului fetiţei,
până când ea a făcut o mică greşeală.
A vorbit cu colega ei de cameră.
I-a povestit totul.
Fetiţa credea că nu riscă nimic,
pentru că colega ei nu vorbea.
Nu putea să vorbească.
De-asta sunt buni prietenii catatonici.
Când Keelin a început să se trezească,
când ţi-ai dat seama că ea repeta
tot ce îi spuseseşi, cred că ai tras o sperietură!
Ai avut noroc că doctorul nu s-a dus direct la poliţie.
Ci s-a folosit de ce aflase că să încerce să se îmbogăţească.
Dar, desigur, el a subestimat cât de norocoasă şi de inteligentă eşti.
Norocoasă, pentru că a evadat Keelin.
Şi inteligentă, pentru că după aceea
l-ai trimis pe fratele tău să-l omoare pe dr. Woodel.
Ca toată lumea să creadă că ea l-a omorât!
Şi în felul ăsta, ambele probleme se rezolvau.
Nu înţeleg.
Aţi spus că e o poveste,
dar văd că tot folosiţi numele unor oameni reali.
Asta e ca să pară mai interesant?
Da.
Mai interesant şi mai amuzant.
Şi acum o să folosesc şi numele meu.
Ţii minte când am venit şi am început să te întreb
despre fratele tău, dacă nu era el adevăratul criminal?
Când te-ai hotărât
să-l omori?
Când ai hotărât să ucizi tu însăţi pe cineva?
Aţi terminat?
Nu ştiu.
Tu cum crezi că se termină?
Cred că ea scapă.
Mda...
S-ar putea să ai dreptate.
Dar e o parte din poveste
pe care tot nu o înţeleg.
Ce s-a întâmplat de fapt cu prietena ta, Keelin?
Cum a evadat ea de aici?
Şi cum a găsit-o fratele tău?
Sau poate...
...n-a evadat deloc.
Şi a fost aici tot timpul.
Şi tu ai omorât-o.
Aşa este, nu?
Ea e aici. Trebuie să fie pe aici pe undeva.
Şi pun pariu că e în grădina aia care îţi place ţie.
E un loc potrivit pentru a îngropa un cadavru, nu?
Ăsta e punctul culminant al poveştii.
În curând vom afla dacă am dreptate.
Pentru că am adus poliţia,
iar ei au adus nişte câini.
Genul de câini care miros droguri...
şi cadavre.
I-auzi!
Câinii deja au găsit ceva.
Nenorocito!
Aici erai!
Asta e adevărata Summer Lowry.
Bine te-am găsit!
Să ştii că spitalul ăsta...
...nu e rău, la urma urmei.
Dar nu cred că vei mai rămâne prea mult timp aici.
Cred că vei merge la închisoare.
Şi aşa se termină povestea.
Pun pariu că nu te aşteptai la asta.
Made by Bluefairy
Sincronizare: Ahmed(OpM)
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro