În statul Maine există un oraş...
Bun venit în Storybrooke!
...în care toate personajele de basm sunt prinse între două lumi.
O regină rea a trimis aici personajele de basm?
Nu-şi amintesc cine sunt.
Victime ale unui blestem...
Tot ce vă e mai drag va fi pierdut pe vecie.
...care poate fi ridicat de o singură persoană.
Tu vei readuce finalurile fericite.
Şedere plăcută!
A FOST ODATĂ CA NICIODATĂ
DESCHIS BISTROU
Unde sunt paginile care lipsesc?
E o carte veche şi îi lipsesc pagini. De ce te interesează?
Fiindcă ai impresia că sunt Regina cea Rea.
- Mă răneşti, Henry. Sunt mama ta. - Ba nu eşti.
Atunci cine e? Femeia pe care ai adus-o aici?
Nu-mi place influenţa ei şi a cărţii asupra ta.
Bine că niciuna nu mai prezintă pericol.
Ce e?
Ca să vezi!
Se pare că bătrânul mecanism şi-a revenit.
Într-adevăr... Ca să vezi!
Copacul Parmenului auriu e cel mai viguros şi mai rezistent dintre meri. Ştiai?
Supravieţuieşte şi chiar creşte la -40 ̊C. Face faţă oricărei furtuni.
Am un copac pe care îl îngrijesc de când eram copilă.
Nici în ziua de azi
n-am gustat ceva mai delicios decât fructele lui.
Mersi.
- Savurează-le în drum spre casă. - De fapt, mai stau puţin aici.
Nu cred că e o idee prea bună. O să-l derutezi pe Henry.
E a doua ameninţare în 12 ore şi asta mă îmboldeşte şi mai mult.
- Nu te-am ameninţat cu un măr. - Ştiu să citesc printre rânduri.
Vreau să fiu sigură că Henry o duce bine.
O duce foarte bine, dragă. Mă ocup eu de toate problemele lui.
- Ce înseamnă asta? - Merge la psihoterapeut.
Totul e sub control.
Doar una dintre noi ştie ce e mai bine pentru Henry.
Încep să cred că ai dreptate.
- E timpul să pleci. - Şi dacă nu plec?
Nu mă subestima, dră Swan.
Habar n-ai de ce sunt în stare.
Vă voi distruge fericirea...
Chiar dacă e ultimul lucru pe care-l fac.
Ascultă!
- Ai vrea ceva de băut? - Ţi se pare că aş vrea ceva de băut?
Voiam să fiu de ajutor.
Mulţumesc.
A fost o ameninţare oribilă. Să distrugi fericirea tuturor?
Cum ai de gând să realizezi acest lucru?
Cu Blestemul Întunecat.
- Eşti sigură? - Spuneai că nu-l vei folosi.
Ai făcut o învoială.
- Ai făcut un târg. - Nu se va bucura să te vadă.
De când îmi pasă mie de fericirea altora?
Pregăteşte-mi caleaşca.
Mergem la Cetatea Interzisă.
- Ce mai faci, dragă? - Foarte bine.
Serios?
În locul tău m-aş perpeli să o văd pe Albă-ca-Zăpada fericită.
Nu aveai aceeaşi vârstă când trebuia să te căsătoreşti,
iar ea a distrus totul? Da, aşa e.
Aveam vârsta pe care o aveai tu
când te-a învins Frumoasa Adormită, draga mea Malefica.
Mi-am revenit. Aşa vei face şi tu. Sper...
Hai să nu ne mai jucăm. Ştii de ce am venit.
- Îmi vreau blestemul înapoi. - Nu mai e al tău. Am făcut un târg.
- Ţi-am dat blestemul meu. - Care a fost ridicat cu un sărut.
- Dă-mi înapoi ce e al meu. - Blestemul Întunecat? Serios?
Ştii că nici măcar puterea lui necurată nu-l învie pe cel drag inimii tale.
Te-ai gândit să-ţi iei un animal? Îţi aduce multă alinare.
Singura mea alinare e suferinţa Albei-ca-Zăpada.
E noaptea nunţii ei. Mă îndoiesc că suferă.
Am nevoie de blestem.
Ştiu că l-ai ascuns în globul din toiagul tău.
E pentru binele tuturor, amică dragă.
Noi suntem nişte sfinte în comparaţie cu creatorul acestei monstruozităţi.
Cine ţi l-a dat?
Nu te priveşte de unde îl am.
Dă-mi-l înapoi!
- Chiar trebuie să ne înfruntăm? - Mă tem că trebuie.
Nu!
Iubirea înseamnă slăbiciune, Malefica. Credeam că ştii.
- Dacă vrei să mă ucizi, ucide-mă! - De ce te-aş ucide?
- Eşti singura mea prietenă. - Nu arunca blestemul ăsta.
Există limite pe care nici noi nu trebuie să le încălcăm.
Orice putere are preţul ei.
Vei plăti un preţ amarnic.
Va lăsa în tine un gol pe care nu-l vei putea umple niciodată.
Aşa să fie.
Care dintre noi s-a săturat de înfrângeri?
V-am chemat aici ca să punem capăt suferinţei noastre.
Azi vom ieşi triumfători şi vom trăi într-un tărâm nou şi mai bun.
Un loc în care putem izbândi în sfârşit.
- Vom fi fericiţi? - Mă pun chezaşă.
Dar întâi vreau ceva de la voi.
Câte o şuviţă de păr de la cei cu sufletul cel mai întunecat.
Puneţi-vă credinţa în mine. Dacă nu, există şi alte căi.
Aţi luat o hotărâre înţeleaptă.
Mai avem de adăugat ultimul element...
...inima adorată a armăsarului meu din copilărie.
Un animal magnific, a cărui pieire ne va aduce izbânda.
Să se dezlănţuie urgia mea!
Ai dezlănţuit ceva!
Oglinda dă lovitura din nou.
- Ai întârziat. - Scuze. Ţi-am adus cea mai nouă ediţie.
Te asigur că e unul dintre cele mai nemiloase atacuri ale mele.
N-am cerut aşa ceva.
- Ce ai aflat despre ea? - Să fiu sincer, nu prea multe.
A fost în grija câtorva familii.
A avut nişte probleme în adolescenţă, dar n-am reuşit să aflu amănunte.
Cam atât.
A umblat mai peste tot şi e clar că nu îi place să stea într-un loc.
Se pare că nu mai e aşa.
Ştiai că l-a născut pe Henry când era în Phoenix?
Cum a ajuns el în Maine?
Dacă înţeleg bine, nu ai aflat nimic de valoare.
Asta înseamnă că tu n-ai valoare, Sidney.
Ştii ce fac cu lucrurile care n-au nicio valoare?
- Mă descotorosesc de ele. - Mai caut.
O STRĂINĂ BEATĂ DISTRUGE UN SIMBOL ISTORIC
- Poftim! - Mulţumesc, dar n-am comandat nimic.
Ştiu. Ai un admirator.
- Deci te-ai hotărât să rămâi. - Un poliţist cu spirit de observaţie...
E bine pentru turism, dar e rău pentru marcajele noastre.
Era o glumă.
- Ai intrat cu maşina într-un marcaj. - E drăguţ că mi-ai oferit cacao.
Ai ghicit că-mi place scorţişoara şi m-ai impresionat.
Însă n-am venit aici pentru flirturi. Aşa că îţi mulţumesc, dar refuz.
- Nu ţi-am oferit-o eu. - Eu am făcut cinste.
Şi mie îmi place scorţişoara.
- Nu trebuie să te duci la ore? - Păi cum? Am zece ani. Condu-mă.
Ce e între tine şi mama ta?
Nu e vorba despre noi, ci despre blestemul ei.
Trebuie să-l destrămăm. Bine că am un plan.
Primul pas: identificarea. Îl numesc operaţiunea Cobra.
Cobra? N-are nicio legătură cu basmele.
Da, e numele de cod, ca să-i spulberăm bănuielile reginei.
Toţi locuitorii sunt personaje de basm?
- Şi nu ştiu? - Ăsta e blestemul.
Timpul s-a oprit în loc până ai venit tu.
- De unde ai mărul? - De la mama ta.
Nu-l mânca!
Bine. Ce ştiu despre trecutul lor?
Nu şi-l cunosc. E în ceaţă. Întreabă pe oricine şi te vei convinge.
Oamenii trăiesc ca într-o ceaţă de zeci de ani,
nu îmbătrânesc, n-au amintiri şi sunt blocaţi într-un oraş.
Ştiam că vei înţelege. De asta avem nevoie de tine.
Doar tu poţi ridica blestemul.
- Căci sunt fata Albei-ca-Zăpada? - Da, iar avantajul e al nostru acum.
Mama nu ştie acest lucru.
Am scos paginile de la sfârşit, cele despre tine.
Vezi? Mama ta e Albă-ca-Zăpada.
- Puştiule... - Eroii nu cred niciodată de la început.
Povestea n-ar fi prea bună dacă ar crede.
Dacă ai nevoie de dovezi, citeşte-le,
dar nu o lăsa să le vadă, fiindcă e periculos.
Dacă află cine eşti, va fi foarte rău.
Acum trebuie să plec, dar te caut mai târziu şi pornim la lucru.
- Ştiam că mă vei crede. - N-am spus aşa ceva.
Şi de ce ai rămas aici?
- Mă bucur să-l văd zâmbind din nou. - Eu n-am făcut nimic.
Ai rămas aici. Primăriţa ştie că n-ai plecat?
Da. Ce e cu ea?
- Nu e prea sociabilă. Cum a fost aleasă? - E în funcţie dintotdeauna.
Nimeni n-are curajul să candideze. Ştie să bage frica în oameni.
Cred că am înrăutăţit situaţia. Henry crede că ea e Regina cea Rea.
- Cine crede că eşti tu? - E o prostie.
- Nu ar fi prima prostie auzită azi. - Albă-ca-Zăpada.
Cine crede că eşti tu?
Nu sunt personaj de basm. Pot să îţi cer un serviciu?
Regina spunea că Henry merge la psihoterapeut. Unde-l pot găsi?
- Bună ziua! - Emma Swan.
Citeam articolul despre dumneata.
Vrei o consultaţie pentru stres posttraumatic?
- Apropo, diagnosticul e gratuit. - Nu, am venit să discutăm despre Henry.
- N-ar trebui să... - Da, ştiu.
Spuneţi-mi ceva. Ce i-a provocat obsesia pentru basme?
Crede că toţi locuitorii oraşului sunt personaje de basm. E... o nebunie.
Sper să nu vorbeşti aşa cu el. Cuvântul "nebunie" îi poate face rău.
Poveştile sunt limbajul lui.
Nu ştie să exprime emoţii complexe, aşa că le transpune cum poate.
Aşa comunică. Se foloseşte de carte ca să-şi înţeleagă problemele.
Are cartea de numai o lună.
- Vine la dv de mai mult timp? - Da.
- Deci problema e Regina, nu-i aşa? - Mama lui e o femeie foarte complicată.
Încercările ei de a şi-l apropia pe Henry au avut un rezultat contrar aşteptărilor.
Aruncă o privire pe fişa lui medicală.
Vei înţelege despre ce vorbesc.
De ce mi-o daţi?
Vorbeşte mult despre dumneata. Eşti foarte importantă pentru el.
- Mulţumesc. - Să-mi aduci fişa înapoi, te rog.
Dră Swan, de dragul băiatului,
te rog să tratezi cu delicateţe subiectul basmelor.
Distrugerea imaginaţiei ar provoca pagube ireparabile.
Ai avut dreptate. A venit aici.
- A luat fişa? - Da.
De unde ai ştiut că vine la mine?
Eu i-am sădit în minte această idee.
Bună!
Dacă ţi-e teamă că am distrus semnele cu "nu deranjaţi", linişteşte-te.
Avem o sesizare de la dr Archibald Hopper. Zice că v-aţi certat mai devreme.
Nu e adevărat.
Şi eu am fost şocat, dat fiind caracterul tău timid şi delicat.
Zice că i-ai cerut fişa lui Henry, el a refuzat, iar tu ai furat-o.
- El mi-a dat fişa. - Însă el zice că nu ţi-a dat-o.
Pot să-ţi percheziţionez camera sau trebuie să cer mandat?
Asta cauţi?
Îmi eşti de mare ajutor.
Domnişoară Swan, mă tem că trebuie să te arestez din nou.
- Ştii că e o înscenare, nu-i aşa? - Şi cine a pus-o la cale?
Sinteza apei...
- Pot să vorbesc cu fiul meu? - E important? Avem lecţie.
Aş fi venit dacă n-ar fi?
Dragule, am o veste rea.
Femeia pe care ai adus-o aici a fost arestată.
A intrat în cabinetul drului Hopper şi i-a furat nişte fişe.
E o escroacă.
Vrea să afle informaţii ca să profite de noi.
- De asta a rămas aici. Îmi pare rău. - Ba nu îţi pare.
Ştiu că tu crezi că nu e aşa, dar eu vreau doar să te apăr.
Vei vedea că totul va fi bine. Situaţia se va îmbunătăţi.
Trebuie să mă întorc la oră.
Ştii că psihologul minte, nu-i aşa?
Întoarce-te la dreapta. De ce ar minţi?
L-a pus primăriţa. Îl şantajează cu ceva.
E îngrozit de ea, la fel ca toată lumea din oraşul ăsta.
La stânga.
Poate că Regina intimidează oamenii, dar nu cred că a ajuns aşa departe.
Cât de departe ar merge? În ce e amestecată?
- E primăriţă. E amestecată în tot. - Inclusiv în poliţie?
Bună!
Henry! Ce cauţi aici?
- Mama lui i-a povestit ce s-a întâmplat. - Fireşte!
- Henry, nu ştiu ce ţi-a spus... - Eşti genială!
- Poftim? - Ştiu ce pui la cale.
Adunai informaţii pentru operaţiunea Cobra.
- Nu înţeleg nimic. - Nu trebuie să ştii, şerifule.
Află doar că dra Blanchard îi va plăti cauţiunea.
Da? De ce?
Am încredere în tine.
Te rog să-mi scoţi cătuşele. Am ceva de făcut.
- Ce naiba faci? - Culeg mere.
Eşti nebună!
Ba tu eşti, dacă ai impresia că mă sperii. Străduieşte-te mai mult.
Dacă te mai legi de mine, tai şi restul copacului.
Soro, habar nu ai de ce sunt în stare.
E rândul tău.
Poate că aşa e mai bine.
Forţele pe care le chemi sunt mai întunecate decât ne putem închipui.
- Acum încerci să mă protejezi? - Asta e treaba mea.
- Ştiu. Eşti singurul care mă protejează. - Ţie ţi-am dedicat întreaga mea viaţă.
Lămureşte-mă de ce nu funcţionează blestemul.
Dacă vrei să afli,
trebuie să te întorci la cel care ţi l-a dat.
Răzbunarea e un drum întunecat şi pustiu. Odată ce o iei pe drumul ăsta...
Nu există cale de întoarcere.
Nu am la ce să mă întorc.
Suntem doar noi, drăguţă.
Poţi să te arăţi.
Blestemul pe care mi l-ai dat nu funcţionează.
Eşti atât de îngrijorată.
La fel ca Albă-ca-Zăpada şi încântătorul ei soţ.
- Poftim? - Şi ei mi-au făcut o vizită.
Erau neliniştiţi în privinţa ta şi a blestemului.
- Ce le-ai spus? - Adevărul.
Că nimic nu poate opri Întunericul.
Cu excepţia, fireşte, a pruncului lor nenăscut.
Vezi tu, un blestem poate fi ridicat oricât de puternic ar fi.
Cheia este pruncul lor. Desigur, blestemul trebuie întâi aruncat.
- Spune-mi unde am greşit. - O să te coste.
- Ce doreşti? - E simplu.
Vreau să trăiesc confortabil în acest tărâm nou.
- Vreau o viaţă bună. - Bine. Vei fi bogat.
N-am terminat! Mai am ceva de cerut.
- Întotdeauna mai ai ceva de cerut. - Aşa e...
Dacă voi veni la tine în acest nou tărâm,
trebuie să-mi îndeplineşti toate cererile.
Trebuie să faci tot ce îţi spun.
Atât timp cât spun... "te rog".
Ştii că nu îţi vei aminti nimic dacă blestemul se împlineşte?
- Şi-atunci unde-i buba? - Mă prind.
- Cum arunc blestemul? - Trebuie să sacrifici o inimă.
Mi-am sacrificat armăsarul valoros.
Un cal? Ăsta e blestemul care pune capăt tuturor blestemelor.
Ai crezut că e de ajuns un cal? Puterea mare cere un sacrificiu pe măsură.
Inima de care ai nevoie trebuie să provină de la cineva mult mai valoros.
Spune-mi de cine am nevoie.
Inima celui care ţi-e mai drag.
Cel drag mie a pierit din cauza Albei-ca-Zăpada.
Nu mai iubeşti pe nimeni?
Blestemul nu va fi uşor. Aşa e cu răzbunarea, drăguţă.
Pune-ţi o întrebare simplă. Cât de departe eşti dispusă să mergi?
Oricât de departe e nevoie.
Atunci nu mai irosi timpul nimănui şi treci la treabă.
Ştii cine ţi-e cel mai drag.
Du-te şi ucide-l!
Domnişoară Swan?
Doamne, e foarte jenant. Trebuie să-ţi cer să pleci.
Nu putem caza infractori. E o hotărâre a primăriei.
V-au sunat de la primărie ca să vă amintească.
Îţi poţi aduna lucrurile, dar te rog să-mi predai cheia.
A adus pagube oraşului. Vreau să fie arestată.
- Din nou? - Ce mai aştepţi?
Nu sunt convins că e bine să o arestăm din nou.
Nu e vorba despre copac.
- Amândoi ştim că nu a furat fişa. - Serios?
Era şocată când i-am adus acuzaţia.
- Nu îi place să fie prinsă. - Sau a fost o înscenare.
Înseamnă că dr Hopper a minţit, dar nu de capul lui, ci la cererea cuiva.
Suntem siguri că va păstra secretul?
Cred că pasiunea asta puerilă îţi întunecă judecata.
Ţine minte că eu te-am făcut şerif şi pot să-ţi iau funcţia când vreau.
- Vreţi să o arestez? O arestez. - Bine.
Dar nu se va lăsa intimidată şi o veţi ataca din nou.
Veţi încerca să o goniţi şi poate veţi reuşi.
Voi reuşi! E fiul meu şi aşa e mai bine pentru el.
Ştiu că asta credeţi. Dar dacă situaţia ia amploare,
Henry e singurul care va suferi.
Dră Swan, mi-ar plăcea să-ţi fac altă demonstraţie a puterii mele.
Am dreptate să presupun că hotărârea de a rămâne se întăreşte?
Nici nu ai idee.
Atunci e timpul să facem pace.
Ce-ar fi să vii cu maşina până la mine? Sau vino pe jos, oricum îţi convine.
Aş vrea să-mi cer scuze, dră Swan.
Poftim?
- Accept hotărârea ta de a rămâne. - Aşa e, rămân.
- Şi că vrei să îmi iei fiul. - Hai să ne lămurim.
Nu am nicio intenţie să îl iau.
Atunci ce faci aici?
Ştiu că nu sunt mamă şi se vede clar. Dar eu l-am născut.
Nu mi-l pot scoate din minte şi vreau să mă asigur că o duce bine.
Mă încăpăţânez să stau cu cât mă goneşti. Mai ales când îl văd tulburat.
- Crezi că e tulburat? - Merge la psihoterapie.
Am citit doar câteva pagini înainte să pui să fiu arestată.
Lăsând totul la o parte...
Crede că locuitorii oraşului sunt personaje de basm.
- Tu nu crezi? - Cum aş putea?
Nu ştie ce e realitate şi ce e fantezie şi asta nu e cel mai rău.
- E o nebunie. - Crezi că sunt nebun?
Henry...
- De când stă acolo? - De ceva timp.
Ştiai că va fi acolo.
Dacă ştiu că fiul meu vine la birou în fiecare joi la ora 17:00
ca să luăm cina şi să mergem la psihoterapie?
Sigur că ştiu. Doar sunt mama lui.
E rândul tău.
Nu ai pic de suflet. Cum naiba ai ajuns aşa?
Ce s-a întâmplat? Ai primit răspuns? Ce se petrece?
Maiestate?
- Ţi-a răspuns Rumplestiltskin? - Da.
Şi?
Nu ştiu dacă să îţi spun. Sunt în dilemă.
E atât de rău? Poate te ajut eu.
Trebuie să îi smulg inima celui care îmi e mai drag.
Adică mie.
Tăticule, nu ştiu ce să fac.
Te rog, draga mea. Nu eşti obligată s-o faci.
- Ceva trebuie să fac. - Poţi să uiţi de tot.
Ştiu că par egoist, dar nu ai nevoie de blestem.
Nu mai pot trăi aşa.
Ceea ce mi-a făcut Albă-ca-Zăpada, ceea ce mi-a furat...
Mă omoară cu zile. Existenţa ei e o ofensă pentru mine.
- Trebuie să fie pedepsită. - Dar...
Dacă preţul e un gol care nu va fi umplut niciodată, atunci care e scopul?
Nu-ţi mai face griji din cauza Albei-ca-Zăpada şi ia-o de la capăt.
- Ne creăm o viaţă nouă. - Dar ce viaţă va fi?
Tot ce am creat va fi distrus.
Puterea mea va dispărea. Toţi mă cred neputincioasă.
Puterea e seducătoare, dar la fel e şi iubirea.
Poţi să iubeşti din nou.
- Vreau doar să fiu fericită. - Poţi să fii. Sunt convins de asta.
Dacă ne dăm ocazia, putem fi fericiţi împreună.
Însă tu hotărăşti.
Cred că ai dreptate.
Pot să fiu fericită.
Însă nu aici.
Îmi pare rău.
Bună seara!
Voiam să-ţi mulţumesc şi să-ţi înapoiez banii de cauţiune.
Am impresia că ai nevoie de o conversaţie.
- Scorţişoară? - Scuze, trebuia să întreb.
- E o ciudăţenie de-a mea. Te deranjează? - Deloc. Nu, mulţumesc.
Când mi-ai plătit cauţiunea, ai spus că ai încredere în mine.
De ce?
E ciudat. De când te-am văzut, am avut senzaţia că ne cunoaştem.
- Ştiu că e o nebunie. - Încep să reevaluez definiţia nebuniei.
Dacă te ajută, eu cred că nu eşti vinovată.
- De furt sau în general? - Oricare te face să te simţi mai bine.
Nu prea mai contează ce crede lumea că am făcut.
Plec.
Îţi mulţumesc pentru tot. Cred că aşa e mai bine.
- Dacă rămân, Henry va suferi mai mult. - Dar dacă pleci?
Trebuie să rămâi tocmai pentru că îţi doreşti să pleci.
Ţii la el.
Cine îl va apăra pe Henry dacă pleci?
Eşti sigur că nu vrei să discutăm?
Umbrela e talismanul meu.
- De aia crezi că sunt Greieraşul Jiminy? - Nu mai cred nimic.
- Dră Swan, primăriţa m-a obligat... - Ştiu. Am priceput.
- Iartă-mă. - Nu vreau să vorbesc cu tine.
- Dacă ar şti că eşti aici... - Dă-o naibii!
Henry, am rămas aici cu un motiv. Voiam să te cunosc.
- Mă crezi nebun. - Nu, blestemul ăsta e o nebunie.
Şi aşa e.
Dar nu înseamnă că nu e adevărat.
E cam mult să îi ceri cuiva să creadă în aşa ceva.
Dar pe lume există multe lucruri nebuneşti.
Ce ştiu eu? Poate că e adevărat.
- I-ai spus mamei... - Ceea ce trebuia să audă.
Dar ştiu că, dacă blestemul există,
singura cale de a-l destrăma e să o păcălim pe Regina cea Rea
că noi nu credem în astfel de lucruri.
Astfel ne va lăsa în pace.
Nu de asta ai declanşat operaţiunea Cobra?
Ca să nu bănuiască nimic.
Genial!
Am citit paginile. Ai dreptate, sunt periculoase.
Trebuie să ne asigurăm că ea nu le va vedea.
Avantajul e acum al nostru.
Ştiam că ai venit să mă ajuţi.
Aşa e, puştiule. Am venit să te ajut.
Şi nici măcar un blestem nu mă va împiedica.
Te iubesc, tăticule.
HENRY, TATĂ PREAIUBIT
- Ce dezastru! - Nu va fi mult timp aşa.
Cu ce pot să-ţi fiu de folos, dle Gold?
Eram în zonă şi m-am gândit să trec pe aici.
Mă bucur să te văd binedispusă.
Am avut o zi bună. Am scăpat oraşul de o bătaie de cap.
- De Emma Swan? Serios? - Da.
- Cred că acum e aproape de Boston. - Nu aş pune pariu.
Tocmai am văzut-o plimbându-se pe strada principală împreună cu băiatul tău.
- Păreau foarte apropiaţi. - Poftim?
Poate era mai bine să vii la mine.
Nu poţi să scapi de dra Swan. Îmi ofer bucuros ajutorul.
O să te coste, fireşte.
Nu mai închei târguri cu tine.
La ce târg te referi?
- Ştii despre ce vorbesc. - Da, la băiatul pe care ţi l-am adus.
La Henry. Ţi-am spus vreodată că e un nume frumos?
Cum l-ai ales?
Ai vrut să vină aici?
Tu ai pus la cale toate astea. Nu l-ai găsit pe Henry întâmplător, nu?
- Nu te înţeleg. - De unde l-ai luat?
- Ştii ceva? - Nu înţeleg ce vrei să spui.
Ba cred că ştii.
Cine e această femeie? Această Emma Swan.
Aş zice că ştii foarte bine cine e.
- Acum trebuie să plec. - Ce ştii despre ea?
Nu îţi răspund, dragă, aşa că dă-te la o parte.
Te rog.