În statul Maine există un oraş...
Bun venit în Storybrooke!
...în care toate personajele de basm sunt prinse între două lumi.
O regină rea a trimis aici personajele de basm?
Nu îşi amintesc cine sunt.
Victime ale unui blestem...
Tot ce vă e mai drag va fi pierdut pe vecie.
O singură persoană ştie adevărul şi doar una poate ridica blestemul ei.
Tu vei readuce finalurile fericite.
Şedere plăcută!
A FOST ODATĂ CA NICIODATĂ
Îmi doresc şi iar îmi doresc, dar nimic nu se schimbă.
Îmi doresc să mă pricep mai bine să-mi pun dorinţe!
Vai, nu va răpune nimeni acest dragon cumplit
ca să-mi câştige mâna?
Eu voi răpune cumplitul dragon, domniţă,
sau voi muri!
Adio, dragă prinţule! A fost o plăcere să te cunosc.
Cine cutează să-mi întrerupă odihna?
- A luat-o pe acolo! - Atunci eu voi lua pe acolo!
E o idee foarte bună. Tu o iei pe acolo, iar eu o iau...
- Ai grijă! - Să nu-ţi scape monedele.
Nu, dar s-ar putea să dispară.
Ia te uită!
- E un greier! Îmi plac greierii. - Aduc necazuri. Gângănii gălăgioase!
Dar pot să facă ce vor. Ţopăie dintr-un loc în altul.
- Sunt liberi. - Şi tu eşti liber.
- Să faci ce vrem noi. - Să fii tu.
- Eşti cine eşti. - Poate vreau să fiu altceva.
Poate că nu vreau să fur, vreau să fiu un om bun.
- Asta ţi-a venit de la un greier? - Aduc necazuri.
- Să fii bun înseamnă să fii slab. - Gândim noi pentru tine.
- E treaba părinţilor. - Să te ajute.
Eşti aşa cum eşti şi nu te poţi schimba, Jiminy.
- Înţelegi? - Da.
Am rezolvat problema.
N-ai fost întotdeauna greier.
Da, aşa e. Fiindcă...
Crezi că sunt Greieraşul Jiminy.
- De ce crezi asta, Henry? - Din cauza a ceea ce eşti.
- Ce sunt? - Conştiinţă. Deosebeşti binele de rău.
Deci toţi greierii din Storybrooke au fost oameni odată?
Nu sunt alţi greieri aici. Ascultă...
Poate nu s-a întunecat destul.
Niciodată n-au fost greieri aici, dar n-ai observat tu.
Crezi că asta e dovada unui blestem?
Da, dar ştiu că nu e suficient. Caut şi alte dovezi.
Henry, te-am mai întrebat şi ai zis că te gândeşti.
De ce crezi că e atât de important să fie adevărat?
Pentru că e.
Mai gândeşte-te la răspuns.
Cred că asta nu e tot.
Cravată? Femeile n-au nevoie de haine bărbăteşti ca să aibă autoritate.
Convingi oamenii să te asculte îmbrăcată aşa?
Pe tine te-am convins.
Măcar poartă insigna. Haide, ia-o.
Dacă vrei să faci parte din comunitate, trebuie să fie oficial.
Avem nevoie de cric hidraulic.
Aerul e rarefiat. Sunt 18 m...
- Daţi-vă înapoi, vă rog! - E un crater?
S-a prăbuşit vreo galerie a vechilor mine.
Şerifule, izolează perimetrul. Marco, ajută-i pe pompieri.
Dră Swan, sunt treburi oficiale, poţi să pleci.
- Sunt aici în calitate oficială. - E adjunctul şerifului.
Se spune că primarul află întotdeauna ultimul.
- Bugetul îmi permite să angajez. - Într-adevăr.
Domnişoară adjunct, fă-te folositoare. Ocupă-te de mulţime.
Cetăţeni din Storybrooke, nu vă speriaţi.
Ştim dintotdeauna că zona e împânzită de galerii de mine.
Dar să n-aveţi nicio grijă. Mă voi ocupa de reparaţia zonei.
O voi reabilita spre folosul oraşului.
Vom demola şi vom excava, apoi vom pava.
Să o pavăm? Şi dacă e ceva în subteran?
- Ce cauţi aici? - Ce e acolo?
Nimic. Dă-te înapoi.
Vă rog să vă retrageţi!
- Vă mulţumesc. - Să mergem, băieţi!
- Ce ai găsit? - De ajuns, Henry!
E o problemă de siguranţă. Aşteaptă în maşină.
Domnule şerif şi domnişoară adjunct, închideţi zona.
Archie, vino aici!
E nevoie de toţi agenţii operaţiunii Cobra, de amândoi.
N-am ştiut că sunt implicat în operaţiune.
Sigur că eşti. Tu ştii totul.
Nu putem să o lăsăm. Dacă e ceva în subteran?
Sunt nişte galerii vechi.
Care s-au prăbuşit imediat ce ai ajuns tu aici?
Schimbi lucrurile şi slăbeşti blestemul.
- Nu asta se petrece. - Ba da.
Ai făcut ceva deosebit azi? Poate că asta e cauza.
Henry, ţi-am spus să aştepţi în maşină.
Fă-ţi treaba, domnişoară adjunct.
Dre Hopper, aş vrea să-ţi vorbesc.
S-a terminat.
- Poftim? - Schimbă-i tratamentul lui Henry.
Crede că acţiunile mele fac parte dintr-un plan oribil.
Mă ocup de un risc pentru siguranţă şi crede că ascund ceva.
Cum să ascund ceva îngrozitor într-o mină veche?
- Cum de i se pare logic? - Are imaginaţie bogată.
- Ai lăsat-o să o ia razna. - I-ar distruge lumea pe care o clădeşte.
- Prefer să încerc... - Uneori uiţi că lucrezi pentru mine.
Eşti un angajat şi pot să te concediez.
Ăsta e oraşul meu. Îţi vei pierde cabinetul şi casa.
Pot să te transform într-o fiinţă măruntă,
iar ăsta va fi singurul acoperiş de deasupra capului tău amărât.
Ce vrei să fac?
Să-i scoţi fiului meu aiurelile din cap
şi să le distrugi.
E foarte bine.
Haide, Jiminy.
Îmi amintesc locul ăsta. Pare să fi fost un an bun.
Da, uite câţi oameni graşi.
- Aplicăm escrocheria cu tonicul de elf. - De ce nu dăm un spectacol?
Câştigăm din vânzarea biletelor. Trebuie să furăm?
Nu trebuie, dar ne place. Noi furăm de la ei, ei fură de la alţii.
- E economie. - Suntem o piesă vitală a ei.
Vreau să renunţ la asta.
- Iar începi? - Nu poţi să pleci acum.
- Îmbătrânim. - Mă doare şoldul.
- Mă doare ficatul. - Am umflături.
Eu am senzaţii de arsură.
- Rămâi cu noi. - Doar până murim.
Fii băiat bun şi montează cortul.
Păpuşi! Ce meserie frumoasă ai!
- Nu-ţi place? - Nu-mi place.
- E acelaşi spectacol în fiecare an. - De ce nu faci altceva?
Fiindcă ăsta sunt.
- Ai ieşit în ploaie să te uiţi la noi? - Nu, am ieşit să ascult greierii.
Greierii, da... Nu i-am ascultat de mult.
Du-te acasă să nu răceşti.
Şi tu poţi să răceşti. Poftim umbrela mea, eu stau aproape.
Abia aştept să văd spectacolul!
- Arch! - Ce cauţi aici, Marco?
Am uitat de prânz. Iartă-mă, am un pacient.
- O lăsăm pe altă dată? - Sigur.
Henry, să te porţi bine.
Bună!
- Îl recrutezi pe Geppetto pentru Cobra? - Crezi că Marco e Geppetto?
Da, e cel mai bun prieten al Greieraşului Jiminy. Marco e prietenul tău.
Henry, trebuie să discutăm despre asta.
Ştiu că nu eşti convins, dar pot să-ţi aduc dovezi.
Ce ai aici? O lanternă şi batoane de ciocolată? Stai puţin, Henry...
- Nu e bine să cobori în mină. - Se întâmplă multe. Trebuie să cercetez.
Încetează. Nu există nicio dovadă. Toate astea sunt halucinaţii.
- Ştii ce înseamnă cuvântul? - Cred că da.
Ceva ireal şi nesănătos.
Am crezut că îţi trece, dar se transformă în psihoză.
Se întâmplă când nu mai ştii ce e adevărat.
Dacă asta continuă, vei fi internat undeva şi încuiat.
Totul trebuie să înceteze. Revino-ţi, pentru binele tău.
Aiureala asta trebuie să ia sfârşit.
Nu ştiu. Litera "M"?
Sunt două.
- Ai înţeles? - Da, şi sunt îngrozită.
- Era să mă spânzur cu numele meu. - Nu te-aş lăsa.
Aş fi adăugat degete, o pălărie, poate şi un cal.
Ai mai jucat jocul ăsta?
Nu ştiu.
O să-ţi aminteşti. În curând pleci acasă.
- Înseamnă că faci progrese. - Da, fizic.
- Îţi faci amintiri. - Poate o să-mi placă mai mult astea noi.
- Jucăm din nou? - Pot să joc şi eu?
Doamnă Nolan!
E deja prânzul? Nu mi-am dat seama. Trebuie să plec.
Să aveţi o zi bună, dră Blanchard!
Dragule, am mai adus fotografii. Poate îţi aminteşti ceva.
El e câinele nostru, Ajax. Ţi-l aminteşti?
Da, Ajax...
- Sunt cea mai rea persoană din lume. - Chiar aşa? Din întreaga lume?
Dacă Kathryn ar fi îngrozitoare, ar fi mai uşor, dar e foarte drăguţă.
- Ce anume ar fi mai uşor? - Nimic.
Perfect. Eşti deşteaptă. Nu începe o relaţie cu un tip căsătorit.
Nu merită toată bătaia de cap. Crede-mă pe cuvânt.
Deschid eu.
Ce s-a întâmplat, puştiule? Intră!
Archie!
Ce ai făcut? Mi-ai zis să nu-i spulber fantezia
fiindcă îl va distruge.
Când tratamentul n-are efect, îl schimbi.
Te-a ameninţat ea? Ce putea să-ţi spună ca să uiţi că ai conştiinţă?
Nu-mi justific deciziile profesionale în faţa ta.
Bine lucrat, doamnă primar!
- Eşti cu el? - Da, sunt la dr Hopper.
- Ţi-ai lăsat urmele peste tot... - Nu cu el. Henry e cu tine?
L-am lăsat la biroul tău acum o oră.
- Aici nu e. - Nu ştiu unde e.
Ştiu eu.
Mulţumiri!
Care e numele?
Cui aparţin aceste comori?
Ia un fir de aur pentru hoţia ta. Mulţumesc. Poţi să pleci.
Dar mai doreşti ceva, nu-i aşa?
Ceva...
...magic?
Ani de-a rândul am stat în căruţa aia blestemată.
Vreau să mă schimb şi să fiu liber, dar ceva nu-mi dă voie.
Ceva sau cineva?
Părinţii mei.
Am exact ce-ţi trebuie.
Asta te va elibera.
Stropeşte-i cu ea sau pune-o în mâncare. Merge oricum.
Dar tu nu ai ce să-mi mai dai.
Iată cum facem. După ce poţiunea şi-a făcut efectul,
lasă-i acolo unde sunt, iar eu vin să-i iau.
- Asta e plata mea. - Ce se va alege de ei?
Nu ai a te teme. Vor fi pe mâini sigure.
Iar tu vei fi liber.
Henry!
- Ce ai găsit, Pongo? - Nu cred că e aici.
Ba da. Uite un baton de ciocolată. A avut mai multe la el.
- Henry! - Archie!
E periculos!
Henry!
Archie!
Archie! Henry!
Henry?
Archie, ai venit să mă ajuţi!
- Nu, trebuie să ieşim de aici. - Încă nu mă crezi.
- Nu avem timp. Hai să plecăm. - Nu mă crezi? Ai să vezi!
Henry, întoarce-te!
Henry!
Hai să renunţăm astă-seară. Nu avem nevoie de bani.
Nu e vorba despre bani, ci de principiu, Jiminy.
- Ne dedicăm excelenţei. - Excelenţă la furtul banilor.
Hai, ia tonicul de elf, Jiminy.
Ce tineri frumoşi!
Scuzaţi-mă.
Vă milostiviţi de un om cinstit şi de bătrânii lui părinţi?
- Poftiţi! - Încălzesc puţină supă.
- Ne place supa! - Ce casă frumoasă!
- Pietrele sunt aşezate frumos! - Aveţi acoperiş de paie!
Vă mulţumesc pentru bunătate.
- Nu-mi iese din minte familia aia. - Groaznic fel de a muri.
- Ce s-a întâmplat? - Ciuma.
A năpădit oraşul vecin. Am trecut pe lângă el.
- Ciuma? - Un fel de ciumă.
Se apropie de noi? Voi sunteţi sănătoşi?
- Nu ne atinge. - Avem tonicul de elf.
- E făcut de elfi din elfi. - Recomandat de patru din cinci medici.
Al cincilea a murit înainte să-l guste.
- Aveţi şi voi, doar sunteţi isteţi. - N-am auzit de el.
- Doamne! - Veţi muri!
- Vă trebuie. - Aş vrea să avem în plus.
- Dar nu avem. - Nu există mai mult.
- Vă plătim. - Avem o sticluţă.
- Dar ne trebuie. - Ce să vă dăm pe ea?
Poate vă doriţi ceva de aici.
Cu siguranţă găsim noi ceva.
Ar fi bine să începem să încărcăm.
- Poftiţi! - Mulţumim!
- Sunt oameni buni, nu ne-ar face asta. - Atunci ar greşi.
- Mai bine să fii cel care fură. - Decât cel care e furat.
Îmi pare rău.
Nu mi-aţi dat de ales.
- Cât de fragili ne crezi? - Apa de ploaie nu ne vatămă.
- Sunt destul de iute de mână, Jiminy. - Le-ai schimbat?
Dacă ăsta e tonicul de elf...
Vai de mine! Am dat acelei familii ceea ce aveai în sticluţă.
Sper că nu era ceva periculos.
- Ia te uită! - Avem păpuşi noi pentru spectacol.
Mamă, tată!
Cine sunteţi?
Mamă, tată? Ce le-aţi făcut?
Henry!
- Mergi mai încet. - E ceva strălucitor acolo jos.
E foarte periculos şi trebuie să ieşim.
- Poate fi ceva acolo. - Uită-te la mine!
- Mi-e teamă pentru tine. - Fiindcă mă crezi nebun?
Nu! Fiindcă suntem prinşi în subteran, într-o mină abandonată.
Nu există ieşire.
Archie e isteţ. Va avea grijă de copil până ajungem la ei.
- Atenţie! - Opriţi-vă!
Eliberaţi zona!
- Înrăutăţiţi situaţia. - Încerc să-l salvez.
Ştii de ce a intrat în mină? Ca să-ţi demonstreze ţie ceva.
Ce ar avea de demonstrat?
- Îl încurajezi. - Nu arunca pe mine.
Ţine-mi predici până rămâne fără oxigen!
Auzi lătratul, Henry?
- E Pongo! - Mergi în direcţia zgomotului!
Nu rezolvăm nimic dacă ne certăm.
Aşa e.
- Ce vrei să fac? - Ajută-mă.
- Aici se aude mai tare. - Ce e asta?
Pare un vechi lift.
Ne trebuie ceva cu care să pătrundem în pământ.
Ceva de proporţii.
- Ce anume? - Explozibile.
Era folosit de mineri. Merge până sus. De aceea îl auzim pe Pongo.
- L-am putea porni? - Hai să încercăm.
E liber.
Haide!
Detonează.
- A avut efect? - Nu s-a deschis.
Atunci ce s-a întâmplat?
- La revedere! - Bună!
- Unde pleci? - Acasă. Am încheiat ziua.
- De ce nu te odihneşti? - Dr Whale mă trimite la fizioterapie.
Trebuie să merg pe bandă 30 minute zilnic sau afară, însoţit de cineva.
Nu au personal din cauza celor întâmplate la mină.
Poate găsesc un voluntar dispus să mă ajute.
Încerc să-mi amintesc locul ăsta.
Parcă m-am trezit într-un tărâm ciudat.
Îţi aminteşti ceva?
Când erai cu ea, ţi-ai amintit de câinele vostru.
Am minţit.
Ai minţit?
E atât de drăguţă. N-am vrut să o dezamăgesc.
Nimic din toate astea nu pare în ordine.
Cine şi-ar boteza câinele Ajax?
Nimic nu are sens.
Nimic din toate astea nu pare real.
Pare o viaţă singuratică.
E ceva care pare adevărat. Tu.
Ştiu că pare o nebunie.
Îţi promit că e singurul lucru care pare...
Care pare potrivit.
- Kathryn. - Aşa e.
- Ai venit. - Ştiu că nu e program de vizită,
dar voiam să te văd.
Am făcut brioşe cu merişoare. Erau preferatele tale.
Vă las singuri.
Mary Margaret, aşteaptă!
Ne vedem mâine?
Ce naiba a fost asta?
- Ai spus că poţi! - Doamnă primar...
- Puteau să-mi omoare fiul! - Ştiu, dar asta nu ajută cu nimic.
Dacă am şti unde sunt, am putea să forăm.
- Încercăm să-i tragem la suprafaţă. - Dar unde să forăm?
- Hai, prietene! - La ce te gândeşti?
E câinele lui Archie.
A găsit ceva.
Aici trebuie să fie. Ce e acolo?
Bravo, băiete!
- Ce e asta? - E un puţ de aerisire.
Îmi pare foarte rău.
- Nu-i nimic. - Voiam să găsesc dovezi.
Nu-i nicio problemă, Henry. Şi mie îmi pare rău.
Nu cred că eşti nebun.
Ai o mamă foarte puternică,
cu o idee clară despre calea pe care trebuie să o urmezi.
Se sperie când te abaţi de la această cale.
E normal să fie aşa.
Dar e normal şi ca tu să fii liber
şi să crezi în tot ce vrei.
N-am crezut ce spuneam şi nu trebuia să vorbesc aşa.
De ce ai vorbit aşa?
Nu sunt un om prea bun.
Nu sunt omul care aş vrea să fiu.
Cuplează cablul.
Opriţi!
Bun!
Ce facem acum?
Poţi să fii aşa. Poţi să fii un om bun.
Doar eşti Greieraşul Jiminy.
Greieraşul Jiminy a fost un greier.
A fost o conştiinţă. Nu sunt eu acela.
Dar înainte de asta a fost un băiat
care s-a gândit mult şi bine la ceea ce e corect.
Parcă seamănă cu mine.
Pentru tine e mai greu din cauza blestemului.
E mai greu să auzi vocea din interiorul tău şi să fii acel om.
Cineva trebuie să coboare, altfel coarda va surpa marginile puţului.
- Am echipament. - Cobor eu.
- Nici gând. Eu cobor. - E băiatul meu!
E şi băiatul meu.
Tu stai de zece ani la birou. Eu pot să cobor.
Să mi-l aduci înapoi.
Sunt gata.
- Pot să te întreb din nou? - Ce anume?
De ce e important ca basmul tău să fie adevărat?
- Nu ştiu. - Încearcă să explici.
Fiindcă trebuie să mai fie ceva.
- Asta o înţeleg. - Dacă aş fi găsit dovezi...
- Dar n-am găsit nimic. - Nu e adevărat.
Mă pierdusem, iar tu m-ai găsit.
- Adică îţi aminteşti? - Nu, nu-mi amintesc.
Dar îmi amintesc ce fel de om vreau să fiu.
Trebuie să ascult mai atent.
- Ce se aude? - Vin să ne salveze.
- Sunteţi teferi? - Da, suntem teferi.
Rezistă, Henry! Opreşte.
Hai, urcă.
Hai, te ţin eu. Gata, l-am prins.
L-ai prins? Îl ţii bine?
- Archie! - Se prăbuşeşte!
- Îmi pare rău! - Nu-i nimic!
Archie!
Eşti teafăr?
Domnişoară adjunct, trimite oamenii acasă.
- Îţi mulţumesc, doctore Hopper! - Vreau să spun ceva.
Voi continua să-l tratez pe Henry şi o voi face aşa cum ştiu.
Faptul că el e teafăr n-a schimbat nimic.
- Vei face cum spun sau... - Sau ce?
Îmi vei distruge viaţa? Vei face tot ce îţi stă în putere?
Eu voi face mereu tot ce îmi stă în putere.
- Nu mă provoca. - Nu-i nevoie.
- O să mă laşi în pace să-mi fac treaba. - Serios? De ce?
Fiindcă într-o zi s-ar putea să te trezeşti cu un proces de tutelă.
Ştii cum se stabileşte cine e părintele potrivit?
Se consultă un expert. Îndeosebi cel care a tratat copilul.
Îţi sugerez să te gândeşti la asta
şi să mă laşi să-mi fac meseria.
Să mă laşi să fac ce-mi spune conştiinţa.
Îmi doresc...
Ţi-am auzit dorinţa. Nu e nevoie să o rosteşti atât de tare.
Însă nu e posibil. Nu-i pot aduce înapoi pe părinţii copilului.
E vina mea şi trebuie să îndrept situaţia.
Mi-aş da viaţa ca să o îndrept.
Ce s-a făcut e bun făcut, dar poate există altă cale.
Spune-mi care e.
Băiatul va înfrunta multe provocări în viaţă.
Vrei să-l ajuţi?
Nu pot să scap de aceşti oameni, sunt părinţii mei.
Ei m-au făcut să fiu aşa.
Dacă ai vrea să fii altceva, ce ai vrea să fii?
Ţi-am auzit dorinţa.
Cum te simţi?
Liber.
Găseşte-l pe băiat, Jiminy. Vei trăi atât cât trebuie ca să-l ajuţi.
Găseşte-l!
Cum aş putea? Nici măcar nu-i ştiu numele.
Se numeşte Geppetto.
- El e tatăl lui Archie? - Nu, sunt doar prieteni vechi.
- M-ai speriat foarte rău. - Iartă-mă.
Domnilor!
Vino, mama vrea să te ducă acasă.
Ascultaţi!
Sunt greieri.
S-au întors! Lucrurile se schimbă.
SPITALUL GENERAL STORYBROOKE, ÎN ATENŢIA ADMINISTRAŢIEI
DEMISIE
Nu, mulţumesc.