Demult, o regină rea a surghiunit toate personajele de basm în lumea noastră.
Nu ştiu cine sunt.
Doar o persoană ştie adevărul şi doar una poate rupe vraja ei.
- Dacă ai nevoie de ceva... - Mă vei găsi.
Doar tu pari reală.
Aici nu vine nimeni niciodată.
- Există vreun loc de cazare pe aici? - Rămâi în oraş?
Aşa intenţionez.
A FOST ODATĂ CA NICIODATĂ
- Ce faci aici? - Îmi repar motocicleta.
- Vorbeam despre Storybrooke. - Am venit în vizită.
- Ce ai acolo? - O cutie.
- Ce e în ea? - Ce-mi trebuie ca să-mi rezolv treaba.
- Ai zis că eşti în vizită. - Nu înseamnă că n-am treabă.
- Henry! - Fugi la şcoală.
Se pare că vine furtuna.
Henry, cine e bărbatul?
Bună dimineaţa! Sunt meteorologul-şef Bill Gozen, cu informaţii recente.
Scoateţi galoşii, fiindcă va ploua.
Multe furtuni circulă deasupra coastei.
Radarul arată o cantitate impresionantă de precipitaţii în zona Storybrooke.
- Am dormit prea mult! - E doar 07.10. Ai timp să ajungi.
Nu, trebuie să fiu la şcoală la 07.15. E târgul de ştiinţe şi îi ajut pe copii.
N-o să fie nicio tragedie dacă întârzii cinci minute.
- Construim un vulcan! - Bine...
- O cafea cu frişcă şi una neagră. - Mulţumesc.
- Bună dimineaţa! - 'Neaţa!
Trebuie să plec, întârzii la serviciu.
- La adăpost? Cum merge? - Primatele n-au preluat conducerea.
- Încă. - Nu cât sunt eu acolo.
Aşa construieşti vulcanul?
- Eram... - Înţeleg.
Vine aici în fiecare zi la 07.15 şi cumpără cafea.
- Pentru el şi soţie. - Ştiu...
Îmi place să vin aici şi să-l văd.
- Deci eşti hărţuitoare. - Nu chiar.
Poate un pic. Doar nu-l urmăresc.
Ştiu că-şi petrece dimineţile cu Kathryn,
începe munca la 07.30 şi ajunge acasă pe la 17.00.
- Asta e tot? - Joia comandă mâncare chinezească.
- Nu mi-l pot scoate din minte. - Ştiu. Primul pas e să nu vii aici mâine.
Iubirea e cea mai rea. Aş vrea să existe un leac fermecat.
- Stai! Eu sunt. - Scufiţa Roşie!
- Lasă suliţa, Albă-ca-Zăpada. - Scuze.
- Te aşteptam peste o lună. - A trecut o lună.
- A trecut deja? - Suporţi bine singurătatea.
Asta mi-am dorit. Să fiu aici, departe de tot.
- Aşa eşti. Poftim. - Mulţumesc!
Ce mai e prin lume?
- Întreabă-mă ceea ce vrei. - Nu ştiu la ce te referi.
- Bine. Spune-mi. - Nunta se va ţine.
Prinţul James se căsătoreşte cu fiica lui Midas peste două zile.
- Te simţi bine? - Credeam că va fi mai uşor să-l uit.
Dar nu fac decât să mă gândesc la el.
Îmi pare rău.
Vreau să existe o cale să mi-l scot din minte.
- Există? - Sigur că nu. Ar fi...
Ce ştii?
Te-am ajutat când ţi-a fost mai greu. Ce ştii?
Circulă nişte zvonuri
despre un om care poate îndeplini şi cea mai necurată cerere.
- Poate îndeplini ce îi ceri. - Cine e?
Cât costă?
- Poftim? - Barca ta e lucrată impecabil.
- Nu e de vânzare. - Sigur că e, drăguţă.
Persoanele care vin la mine vor să facă o învoială.
Deci tu eşti Rumplestiltskin.
Eu sunt. Abia aşteptam să te cunosc.
Chiar eşti cea mai frumoasă, nu-i aşa?
- Cu ce pot să te ajut? - Am nevoie de un leac.
- Ce boală ai, copilă? - Am inima frântă.
E cea mai dureroasă boală.
Dacă vrei să-l fac să te iubească, nu pot. E o sarcină imposibilă.
Nu asta e problema. Nu putem fi împreună.
Cu asta pot să te ajut.
- E suficient? - Nu încă. Nicio iubire nu e ca alta.
Trebuie să fie personal.
Dacă beau poţiunea, nu-l mai iubesc?
La întâlnirea următoare cu obiectul suferinţei tale,
nici nu-ţi vei aminti cine este.
Nu voi şti cine e?
Dragostea e vraja cea mai puternică, deci leacul trebuie să fie radical.
Cred că e prea puţin spus.
Să nu te îndoieşti de tine, drăguţă. Dragostea ne îmbolnăveşte.
Ne bântuie visele şi ne strică dispoziţia.
Dragostea a făcut mai multe victime decât orice boală.
Leacul acesta e un dar.
- Care e preţul? - Asta ajunge.
- Ce faci cu părul meu? - Tu ce mai faci cu el? L-am smuls.
Batem palma?
Aşa credeam şi eu.
Să fii sănătoasă, Albă-ca-Zăpada.
- Scuze! - Nu-i nimic.
- Nu eram atentă. - Aşa se pare.
- E al tău? - Da, mulţumesc. Ăsta trebuie să fie...
TEST DE SARCINĂ
- Succes. - Mulţumesc.
Sper că vei fi discretă. Viaţa lor îi priveşte pe ei, nu pe tine.
James!
Cum e festinul?
Ţi se simte absenţa. Doar e în cinstea ta.
Mă gândeam că asta te va scoate din odaie.
Poţi hrăni ţara o iarnă întreagă dacă o vinzi.
E darul regelui Midas. Vrea s-o porţi când te căsătoreşti cu fiica lui.
După nuntă, noua noastră bunăstare ne va permite
să hrănim supuşii o eternitate.
- Fii mai entuziasmat. - Nu am promis că voi fi entuziasmat.
Ţi-am respectat dorinţele.
Vreau s-o faci din inimă, nu doar din respect.
- Inima mea îi va aparţine lui Abigail. - Mă crezi neghiob?
Nu-i poate aparţine ei dacă e în puterea altei femei.
Să nu negi. Cunosc privirea asta.
- Cine e? - Am cunoscut-o într-o călătorie.
Nu ne-am revăzut, dar a rămas în inima mea.
- Uit-o! - O spui de parcă ar fi aşa uşor.
Nobleţea nu e uşoară. Avem multă bogăţie, avem putere asupra vieţii altor oameni.
- Crezi că astea nu se plătesc? - N-am cerut nimic.
Ai fost ales să fii fiul meu.
Te-am smuls din sărăcie, nu-ţi lipseşte nimic. Fii recunoscător!
N-ai făcut-o din generozitate. Doar aşa puteai să-ţi salvezi regatul.
Ai grijă ce spui. Ţi-ai asumat o identitate, respect-o.
Avem prea multe de pierdut.
Fă tot ce-ţi stă în putinţă ca să-ţi scoţi femeia aia din gânduri.
Nimic nu va opri nunta asta.
"Dragă Albă-ca-Zăpada..."
Găseşte-o!
Bună!
Cum ai reuşit să te prinzi aici? Vino. Totul o să fie bine.
Vestea bună e că n-are fracturi. Era puţin deshidratată,
dar i-am dat nişte lichide şi o să se facă bine.
- Care e vestea rea? - E din Atlanticul de Nord.
E specie migratoare şi destul de deosebită.
Formează legături monogame puternice.
Dacă nu-şi găseşte stolul, va fi singură pentru totdeauna.
E o şansă slabă, dar alternativa...
Se va vindeca, dar aici nu va fi fericită.
- Îmi asum riscul. Mulţumesc. - Cu plăcere şi multă baftă.
Vine furtuna, n-ar trebui să ieşi.
Furtuna vine mâine. Dacă aştept, ea nu-şi va mai găsi drumul.
Va fi singură de tot. Nimeni nu merită aşa ceva.
- Te duc eu cu maşina. - N-am nevoie de ajutorul tău, David.
Vântul bate cu viteza de 80 km/h. Cel mai bine e să staţi în casă.
Dacă dai vina pe mine pentru furtună, e clar că exagerezi.
Vreau să cercetezi ceva. Avem un străin în oraş.
- Ştiu, l-am îndrumat spre pensiune. - Ai vorbit cu el? Ce a zis?
A cerut îndrumări. Ce mare lucru? Dar cine e?
Nu ştiu. M-am interesat, dar nimeni nu ştie nimic.
E ceva la el, ceva cunoscut.
O fi unul dintre milioanele de oameni pe care i-ai blestemat.
- Poftim? - Blestemul despre care vorbeşte Henry.
Vreau să afli cine e, ce vrea şi ce treabă are aici.
Oricât te-ai strădui să găseşti, ca în cazul meu,
nu există lege împotriva vizitatorilor.
Nu e vorba despre lege, dră Swan. O vei face pentru că ţi-am cerut eu
şi fiindcă vei vedea că aşa trebuie.
- De ce? - A fost în faţa casei mele.
Era interesat de singura persoană la care ţinem amândouă.
- De Henry. - O să fac cercetări.
Dragă Albă-ca-Zăpada, Nu ştiu nimic de tine
şi nu pot decât să sper că ţi-ai găsit fericirea.
Trebuie să-ţi destăinui că nu trece o zi fără să mă gândesc la tine.
Peste două zile voi fi căsătorit. Vino la mine mai devreme.
Vino şi arată-mi că simţi acelaşi lucru şi că putem fi împreună pe vecie.
Dacă nu vii, voi şti ce ai ales.
DRUM ÎNCHIS
Stolul tău nu poate fi departe. Trebuie să înfruntăm furtuna.
Te aşteaptă.
De ce nu eşti la grajduri? Vrei să te târăsc eu? Tu, du-te cu el!
Caleaşca regelui George trebuie să fie fără pată.
Am adus flori din regatul lui Midas pentru prinţul James.
Du-le în turla de nord-est.
Ia-o pe scara de serviciu sau vei fi aruncată peste zid.
Aşteaptă! Sunt sol împărătesc!
Sigur... Regele îţi va hotărî soarta.
Cine e acolo?
La ce te uiţi, soro?
Am încercat de toate. Oţelul e mai tare pe măsură ce nouă ne slăbesc puterile.
Eu nu renunţ.
- O să renunţi cu timpul. Morocănos... - Nu sunt morocănoasă. Am treabă.
Nu tu, numele meu e Morocănosul.
- Crede-mă că nu se poate ieşi. - Sunt Albă-ca-Zăpada şi găsesc eu o cale.
Dacă spui tu...
Mă aşteaptă un bărbat pe care îl iubesc foarte mult şi nu vreau să-l pierd.
Îl iubeşti? Noroc bun!
- Ce ştii tu despre asta? - Din cauza dragostei sunt aici.
Eram îndrăgostit lulea. Era frumoasă ca o zână, dar am pierdut-o.
Eram disperat s-o recuceresc.
Am clocit un plan. Lucram la mina de diamante.
Îi dădeam toată simbria maistrului pentru un diamant ca s-o cer de soţie.
Dar am fost păcălit. Diamantul era furat şi eu am fost învinuit.
Nu sunt hoţ, dar ei aşa cred.
Trebuia să-mi fi dat seama, dar nu gândeam limpede din cauza iubirii.
- N-am nicio cale de ieşire de aici. - Ştiu eu o cale de ieşire.
- Tiptil? - Eşti gata să mergi acasă?
- Cum ai intrat? - Înţeleptul a adormit gărzile.
- Ne aşteaptă ceilalţi. - Mai sunteţi?
- Ea cine e? E frumoasă. - Nimeni. Haide!
Să ai noroc, Morocănosule! Sper să-ţi recucereşti iubita.
Fir-ar să fie! Dă-mi asta!
Vino!
Auzi? Sunt rudele tale.
- David! - Prinde-mă de mână.
Ţine-te bine. Haide!
Credeai că te las să vii singură?
- Eşti teafără? - Da, mulţumesc.
- Unde te duci? - Să găsesc stolul.
Hai să plecăm până nu păţeşti ceva.
- Trebuie să plecăm. - Nu!
- Nu poţi să mergi pe jos. - Poarta era închisă.
- Am văzut. E prea târziu. Să plecăm! - Şi pasărea?
Aici suntem în pericol. Trebuie să plecăm. Haide!
- Aşteptaţi! Să mergem pe scări. - Nu, ne strecurăm în curte.
Ne căţărăm pe zidul împrejmuitor. Ştiu să mă ascund de soldaţi.
E mai sigur prin curte, dar nu pentru mult timp.
Îmi pare rău. Am încredere în Tiptil.
Morocănosule, aşteaptă!
Staţi pe loc! Sunt prizonieri.
- Fugi! - Nu fugi, Tiptil!
Nu! Tiptil!
Unde este fata?
- Care fată? - Omorâţi-l.
Pe mine mă căutaţi? Eliberaţi-l.
Altfel dau foc palatului.
- Valea, piticule! - Pleacă, Morocănosule.
Albă-ca-Zăpada...
Trebuie să stăm de vorbă.
Să ne adăpostim acolo! Vino.
E cineva înăuntru?
Cabana e goală.
Hai să te usuci.
A cui e cabana? Eşti sigur că putem sta?
Stai în aceeaşi casă cu şeriful. Nu o să se supere că intrăm nepoftiţi.
- Poftim. - Nu.
Vreau să te ajut. Ce e cu tine?
Ce e cu mine? Încă simt ceva pentru tine.
- Cum? - De ce sunt la Bunicuţa în fiecare zi?
Ca să te văd.
Nu ştiu de ce vin, fiindcă mă face şi mai nefericită.
De fiecare dată îmi amintesc că ai ales-o pe Kathryn în locul meu.
De asta n-am vrut să mergi cu mine în pădure.
Când sunt în preajma ta e prea...
...prea dureros.
- Ţi se pare amuzant? - Nu.
Merg în fiecare dimineaţa la Bunicuţa la ora 07.15...
...ca să te văd.
- Cum poţi să faci aşa ceva? - Ce anume?
- Am aflat. - Ce ai aflat?
- Despre Kathryn. - Ce e cu ea?
- Crede că e însărcinată. - Poftim?
- Trebuie să discutăm. - De ce?
Fiindcă trezeşti bănuieli.
Stau cuminte în restaurant şi beau o cafea.
Ce ar fi ieşit dacă ceream şi o gogoaşă?
- Ai stat de vorbă cu Henry. - Băieţelul care mi-a pus întrebări?
E neobişnuit să fie curios şi precoce?
- De ce erai în faţa casei lui? - M-a lăsat motocicleta. Se mai întâmplă.
Ce ai în cutia aia misterioasă?
- E enervant rău să nu ştii. - Spune-mi.
- De ce? E ilegal să ai o cutie? - Sigur că nu!
- Vrei să ştii ce conţine. - Nu!
Poate.
Ai de aşteptat.
O să aştepţi mult timp şi o să mă tot vezi cu ea.
O s-o duc în tot felul de locuri ciudate şi misterioase.
Cu fiecare clipă, misterul va fi şi mai îmbietor.
Imaginaţia şi iritarea ta vor creşte.
Nu vei şti sigur, dar vei face tot felul de presupuneri despre conţinutul ei.
Sau...
Mă laşi să-ţi fac cinste cândva cu ceva de băut şi îţi spun acum.
- Vrei să-mi dai de băut? - Da.
S-a făcut!
- Nu mai spune! - Sunt scriitor.
- De asta ai venit? - Locul ăsta te inspiră. Nu crezi?
- Ai mai fost aici? - N-am spus aşa ceva.
- Cum rămâne cu băutura? - Am spus "cândva".
- Nu ştiai... - Nu.
- Nu încercaţi să aveţi copii? - Nu ştiu nimic despre asta.
Trebuie să mă crezi...
S-a oprit ploaia. Trebuie să scot porumbiţa.
Nu ieşi, Mary Margaret!
- Hai să discutăm, te rog. - Taci. Ascultă.
Stolul n-a plecat.
Au aşteptat să treacă furtuna.
Hai, fetiţo.
Du-te cu prietenii tăi. Hai!
Nu, David. E prea dureros.
Nu trebuie să fie. Poate Kathryn nu e însărcinată.
- Nu contează. Pe ea ai ales-o. - Da, dar încă simt ceva pentru tine.
- Nu ne poţi avea pe amândouă. - Vă am pe amândouă.
Ştiu că n-are niciun sens. Parcă aş avea două vieţi.
Am amintiri ale sentimentelor pentru ea şi sentimente adevărate pentru tine.
- De unde ştii care sunt adevărate? - Nu mi te pot scoate din gânduri.
Ştiu, nici eu nu pot să te uit, dar va trebui.
Trebuie să uităm.
- Deci tu eşti aceea. - Nu înţeleg.
Destul! Ştiu totul.
I-ai otrăvit inima, acum îi distrugi căsnicia.
Odată cu ea vei distruge o ţară. Doar din cauza sentimentelor tale.
- Aş vrea să pot face ceva. - Sigur că poţi. Dragostea e o boală.
Ca toate bolile, poate să dispară în două feluri.
Vindecare sau moarte.
Ştii unde e acum iubitul tău?
E chiar aici, în odaia lui, se pregăteşte pentru noua lui viaţă.
- Nu va afla că sunt aici. - Ba va afla.
Te duci la el, Albă-ca-Zăpada.
Te strecori în odaia lui, îi spui că ai primit biletul
şi ai venit să-i spui că nu-l iubeşti.
Îi vei frânge inima şi astfel se va vindeca.
- Sau mă omori. - Nu, îl omor pe el.
Dacă te omor, te va iubi mai mult,
iar căsnicia lui şi regatul se vor duce de râpă până la urmă.
Dacă el va muri de mâna unui asasin, va fi un martir.
Midas îi va ierta moartea, iar uniunea va fi completă.
- Îi vei face asta fiului tău? - Nu e fiul meu!
- James... - Albă-ca-Zăpada!
- Am primit biletul tău. - Ai venit.
Ai venit!
Ai venit...
Aşteaptă...
Nu putem fi împreună.
Sigur că putem. Doar ai venit!
Putem să fugim şi să fim împreună.
Am plănuit totul. Nu ne pot face rău.
- Acum ştiu că mă iubeşti şi tu. - Nu te iubesc.
Ce?
Nu te iubesc, îmi pare rău.
Spuneai că voi fi mereu în inima ta, iar asta e o soartă prea crudă.
Du-te şi trăieşte-ţi viaţa. Noi nu putem fi împreună nicăieri.
Îţi vei umple inima cu dragostea pentru altă femeie.
Te va iubi aşa cum nu te-am iubit şi nu te voi iubi niciodată.
- Vrei să-mi spui ceva? - La ce te referi?
Se întâmplă ceva. Ce e?
De când te-ai întors acasă,
eşti aici, dar parcă nu eşti.
Spui că te străduieşti şi ai trecut prin multe, dar...
- Nu, Kathryn... - Lasă-mă să termin.
Ştiu că ţi-a fost greu, dar şi mie mi-a fost.
Vreau să fim o familie, vreau copii.
Am crezut că sunt însărcinată.
Testul a fost negativ şi am fost supărată la început,
dar pe urmă am fost uşurată.
Nu suntem pregătiţi. Era un dezastru dacă eram însărcinată.
- Vreau să avem o relaţie adevărată. - Şi eu.
Adevărat?
Atunci hai să mergem la dr Hopper să ne ajute.
- Faci tot ce poţi pentru noi? - Da.
Se presupune că noi doi...
Ar trebui să ne iubim şi vreau să fie aşa.
E 7.10.
Să plecăm dacă vrei să-ţi iei cafea înainte de serviciu.
Nu.
Hai să mergem jos şi să pregătim micul dejun.
- Sigur. - Bine.
Ţi-e bine, soro?
Nici pe departe.
- Nu l-ai găsit? - Mai rău. L-am pierdut.
Vino cu noi.
- Unde mă duceţi? - Acasă.
- Şi noi am pierdut pe cineva. - Acum suntem şapte.
Tu m-ai salvat. Vii la noi şi te vom apăra.
Inima mea e singura care trebuia apărată şi a fost frântă.
- O să fie mai bine. - Da.
Da, o să fie.
Cu asta vor dispărea toate sentimentele şi toată durerea mea.
- Nu. - De ce?
Tu ar trebui să mă înţelegi cel mai bine. Ţi-ai pierdut dragostea.
- Dacă ţi-ar dispărea durerea? - Nu vreau să dispară.
Oricât rău mi-ar face, am nevoie de ea.
Datorită ei sunt Morocănosul.
Uită-te în jurul tău. Nu mai eşti singură. Îţi promit că noi suntem leacul tău.
Dacă mai târziu nu poţi suporta durerea, poţi să bei leacul.
- Dar azi nu ai nevoie de el. - Bine.
Haide!
Albă-ca-Zăpada!
Eşti acolo, Albă-ca-Zăpada?
A plecat să vorbească cu tine şi nu s-a mai întors.
O voi găsi. O voi găsi întotdeauna.
Unde e Albă-ca-Zăpada? Albă-ca-Zăpada!
Nunta regală! Ţara fierbe! A părăsit-o.
James a părăsit-o pe Abigail. Ai auzit?
Făt-Frumos nu se căsătoreşte.
Cine?
Mulţumesc, Ruby.
- Ce cauţi aici? - E 07.45.
- Încerc să te evit. - Şi eu fac la fel.
- Cum facem să ne evităm? - Se pare că nu putem.
- E o problemă. - Aşa e.
Nu e însărcinată.