A FOST ODATĂ CA NICIODATĂ
Avem veşti de pe câmpul de luptă.
- Avonlea a fost înfrântă. - Pe toţi zeii!
- Dacă ar fi venit... - Dar nu a venit!
- Căpcăunii nu sunt oameni. - Trebuie să facem ceva, să-i oprim.
Sunt de neoprit.
Ar putea fi pe drum, tată.
E prea târziu, fata mea. Nu mai e timp.
- El e! Sunt sigură. - Cum putea trece de ziduri?
Deschideţi!
Ce dezamăgire...
Aţi trimis un mesaj.
Ceva de genul: "Ajutor! Murim! Ne poţi salva?"
Răspunsul este: da, pot.
Da, vă pot apăra micuţa cetate.
- Pentru un preţ. - Ţi-am promis aur.
Problema este că eu făuresc aur.
Ce vreau eu este un pic mai special.
- Preţul meu este ea. - Nu.
Tânăra domniţă este logodită cu mine.
Nu am întrebat dacă e logodită, nu sunt în căutarea dragostei.
Caut un îngrijitor pentru castelul meu.
- O vreau pe ea sau nu batem palma. - Ieşi. Pleacă!
Cum doriţi.
Nu, aşteaptă!
- Mă duc cu el. - Îţi interzic!
Doar eu îmi decid soarta.
- Mă duc. - E pe vecie, drăguţă.
Familia şi prietenii mei vor supravieţui cu toţii?
Îţi dau cuvântul meu.
Atunci ţi-l dau şi eu pe al meu. Voi merge cu tine, pe vecie.
Ne-am înţeles!
Belle, nu poţi face aşa ceva.
Belle, te rog, nu poţi pleca cu bestia asta.
Tată, Gaston, am decis deja.
Să ştiţi că are dreptate.
Înţelegerea a fost făcută.
Felicitări, aţi câştigat războiul!
Perfect...
- Te-am căutat. - Îţi dau bani săptămâna viitoare.
Termenii împrumutului au fost foarte clari.
Ia-i dubiţa.
Stai! Nu!
Mâine e Ziua îndrăgostiţilor! E cea mai importantă...
Am trandafiri de o mie de dolari!
Opreşte-te! Lasă-mă să îi vând!
- O să vă las să vă continuaţi discuţia. - Nu aşa se fac afacerile, Gold!
Eşti cel mai josnic om! Lumea nu va mai suporta!
Domnule Gold... Ai dat o adevărată reprezentaţie.
Dl French are o zi proastă. Ni se întâmplă tuturor.
Voiam să discutăm despre ceva.
Da, şi imediat ce subiectul va fi unul demn de discuţie, vom discuta.
Nu, discutăm acum. Nu durează mult.
Te roade ceva, draga mea? E ceva ce vrei să faci public?
Pentru că va trebui să aştepţi. Te rog.
- Ai luat cartea. - Da.
De-abia am început-o, e foarte bună. Sunt curios să aflu care e finalul.
Pot uni mesele dacă...
- Nu, nu suntem împreună. - Nu, e...
Bună, David! Mary Margaret!
- Cum îţi merge azi? - Henry e bine.
Nu asta te-am întrebat.
- Eşti sigură? - Da, e el cel din totdeauna.
Nu vă poate separa la nesfârşit.
Când oamenii sunt meniţi să fie împreună, vor fi.
Da. Deci se comportă normal.
- E bine şi mulţumit? - Da.
Nu! Îi e foarte dor de tine. Doar stau cu el şase ore pe zi.
Şase ore? Vrei şi un nou-născut? Mi-ar plăcea mult şase ore libere.
- Ashley! Nici nu te-am recunoscut. - Dacă nu mai sunt însărcinată...
- Cum vă merge? - E...
E...
Fetiţa e minunată, dar nu am avut timp să ne căsătorim.
E dificil, iar Sean lucrează ture duble la fabrica de conserve.
- Trebuie să muncească. - De Ziua îndrăgostiţilor? Da...
- Nu şi-a putut lua liber. - Îmi pare rău, e neplăcut.
Nu neapărat. Ieşi cu mine, ca fetele.
Putem ieşi toate. Mary Margaret. Şi Emma, dacă lasă insigna.
Nu am chef de petrecere, dar mergeţi şi distraţi-vă.
- Ce e? - E de la secţie.
S-a întâmplat ceva.
Dră şerif Swan...
Vecinii au văzut uşa deschisă şi ne-au anunţat.
- Am fost victima unui jaf. - Ţi se tot întâmplă asta.
Da, nu prea mă iubeşte lumea.
- Unde mă duci? - Să zicem că în odaia ta.
- Odaia mea? - Sună mai bine decât "temniţă".
Nu mă poţi lăsa aici! Mă auzi?
Mă vei servi la masă şi vei curăţa Castelul Întunecat.
Am înţeles.
- Vei şterge praful şi vei spăla rufe. - Da.
- Îmi vei aduce fire când torc. - Bine.
Şi vei jupui copiii pe care îi vânez pentru piele.
Asta a fost o glumă, nu am vorbit serios.
Da...
Îmi pare foarte rău. S-a ciobit.
Nici nu se observă.
- E doar o ceaşcă. - Da.
Poţi pleca acum. Ştiu cine şi ce a furat.
- Mă ocup eu de aici. - Ba nu.
E vorba de un furt, un pericol public.
Iar dacă nu îmi spui ce ştii, te arestez pentru obstrucţionarea justiţiei.
- Nu cred că vrei să fii închis. - Aşa e.
Numele lui e Moe French, e florar. Nu a achitat un împrumut.
De curând, nu ne-am înţeles în legătură cu garanţia.
Bine. Îl voi găsi şi voi verifica.
Sunt sigur, asta în cazul în care nu-l găsesc eu...
Oamenilor răi li se întâmplă lucruri rele.
- E o ameninţare? - O observaţie.
Succes.
De ce torci atât de mult?
Scuze, dar...
Ai tors fir în mai mult aur decât ai putea cheltui vreodată.
Îmi place să privesc roata, mă ajută să uit.
Ce anume să uiţi?
Se pare că a funcţionat.
- Ce faci? - Trag draperiile.
E aproape primăvară, să intre lumina.
- Le-ai bătut în cuie? - Da.
Mulţumesc.
- Mulţumesc. - Pentru nimic.
O să pun draperiile la loc.
Nu e cazul, mă voi obişnui.
Cu plăcere. Ai dreptate, Moe te-a furat. Totul era încă la el acasă.
- Şi el? - Îi dăm rapid de urmă.
- Deci o treabă făcută bine pe jumătate. - În mai puţin de o zi am recuperat totul.
- Ce e? - N-ai recuperat nimic.
- Lipseşte ceva. - Îţi recuperez obiectul când îl prind.
Nu dacă îl prind eu primul.
- De ce m-ai adus aici? - Era o mizerie cruntă.
Eu cred că te simţeai singur. Orice om s-ar simţi aşa.
Eu nu sunt om.
Sunt aici de câteva luni, am colindat castelul.
La etaj sunt haine.
Mici, ca de copil?
Au fost ale tale? Sau ai avut un fiu?
Am avut.
Am avut un fiu. L-am pierdut.
- Şi pe mama lui. - Îmi pare rău.
Deci ai fost om cândva. Un om obişnuit.
Nu o să mai cunosc pe nimeni toată viaţa.
Pot să te cunosc pe tine?
Poate...
Sau poate vrei să afli care sunt slăbiciunile monstrului.
Nu...
Nu eşti monstru. Te consideri mai urât decât eşti.
De aia acoperi toate oglinzile, nu?
Sunt sir Gaston. Iar tu, bestie, mi-ai luat...
- Cine era? - O bătrână care vindea flori.
Poftim. Dacă ţi-l doreşti.
Mulţumesc.
Înainte de toate astea, duceai o viaţă plină.
Aveai prieteni şi familie.
Ce te-a făcut să vii cu mine?
Eroismul. Sacrificiul.
Nu există multe ocazii
pentru femeile de pe aici să demonstreze ce pot.
Să vadă lumea, să fie eroine.
Când ai sosit, a fost ocazia mea.
Mi-am dorit mereu să fiu curajoasă, aşa că mi-am zis să fac gestul curajos.
- Poate urmează şi curajul. - Şi e aşa cum ai sperat?
Mi-am dorit să văd lumea.
E partea care nu s-a îndeplinit, dar mi-am salvat satul.
Şi logodnicul tău?
Era o nuntă aranjată. Nu-l prea aveam la suflet pe Gaston.
Pentru mine dragostea este...
...complexă.
E un mister care aşteaptă să fie desluşit.
Nu mi-aş oferi niciodată inima unuia atât de superficial ca el.
Dar urma să-mi povesteşti despre fiul tău.
Facem o învoială.
Du-te în oraş şi adu-mi nişte fire.
Când te întorci, îţi spun povestea.
Dar... În oraş?
- Ai încredere că mă întorc? - Nu, cred că e ultima oară când te văd.
- Ia-o încet, Ashley! - Asta şi fac.
E prima oară când ies după naştere. Recuperez timpul pierdut.
- Ash, ia uită-te la tipii ăia! - Scumpo, sunt încă cu Sean.
- Nu eşti măritată, iar el nu e aici. - E la muncă.
E mereu la muncă. Vă las să fiţi posomorâte împreună.
Are dreptate. E mereu la muncă.
- Am crezut că dragostea va fi altfel. - Şi eu.
Ai găsit tot ce căutai, Liz? Bine.
Două felicitări de Ziua îndrăgostiţilor?
- Duci o viaţă complicată. - Nu, dar nu m-am putut decide.
Sunt pentru aceeaşi femeie?
- Ambele ne reprezintă perfect. - Înţeleg.
- Eşti norocos că te iubeşte cineva. - Aşa e.
Dragostea e ca o flacără delicată.
Odată stinsă, e stinsă pe vecie.
- Mult succes. - Mulţumesc.
- Noroc! - Mulţumesc.
Mişcă!
Uite cum stă treaba... Eu nu las oamenii să scape.
- Te-a stropit trăsura mea? - Nu, deloc.
M-am plictisit de trăsură. O să merg un timp cu tine.
- Ai puţine lucruri la tine. - Nu vreau să mă încetinească.
Deci fugi de cineva. Stăpân sau iubit?
Stăpân şi iubit.
Eu o să mă odihnesc. Nu mă aştepta.
Dacă nu mă înşel,
eşti îndrăgostită de stăpânul tău, dar îl părăseşti.
S-ar putea să-l iubesc. Aş putea să-l iubesc, dar...
Ceva rău a pus stăpânire pe el.
Mie îmi sună a blestem, iar blestemele pot fi ridicate.
Un sărut născut din dragoste adevărată ar fi soluţia.
Nu, copilă...
Nu aş sugera unei tinere să sărute un bărbat care a ţinut-o captivă.
- Ce mesaj ar transmite gestul? - Aşa e.
Dacă te iubeşte, ar trebui să te lase să pleci.
Iar dacă nu te iubeşte, sărutul nu şi-ar face efectul.
- Mi-a dat drumul deja. - Dar sărutul nu a existat.
Şi un sărut ajunge? Ar redeveni om?
Un om obişnuit.
Sărutul născut din dragoste adevărată ridică orice blestem.
Te-ai şi întors! Ce bine!
Firul era pe terminate.
Ştiu că eşti bucuros că m-am întors.
Nu sunt trist.
- Mi-ai promis o poveste. - Chiar aşa?
Spune-mi despre fiul tău.
L-am pierdut. Nu e nimic altceva de spus.
Şi de atunci nu ai mai iubit pe nimeni.
Şi nimeni nu te-a iubit pe tine.
- De ce te-ai întors? - Nu aveam de gând să revin.
Apoi ceva m-a făcut să mă răzgândesc.
Ce se întâmplă?
Sărută-mă din nou! Funcţionează!
- Ce anume? - Orice blestem poate fi ridicat.
Cine ţi-a spus asta?
- Cine ştie? - Nu ştiu, ea e...
- Ea... - "Ea".
Suflet malefic!
Tu eşti de vină! Tu ai întors-o împotriva mea!
Crezi că-mi poţi slăbi puterile? Că mă poţi învinge?
- Cu cine vorbeşti? - Cu prietena ta, regina!
- Cum a ajuns la tine? - Cu regina?
Am ştiut eu că e un truc. Nu aveai cum să mă iubeşti.
Da, eşti în slujba ei. Sau a fost doar planul tău?
Eşti eroina care ucide bestia?
- Funcţiona... - Taci!
- E dragoste adevărată! - Taci naibii!
- De ce nu mă crezi? - Nimeni nu m-ar putea iubi vreodată!
Dă-mi voie să-ţi explic.
Dă-mi voie să-ţi explic...
E fascinant.
Cu adevărat fascinant.
O să te las să respiri curând, iar tu vei spune două propoziţii.
În primul rând, îmi vei spune unde e.
În al doilea rând, îmi vei spune cine ţi-a zis să o iei.
- Înţelegi regulile? - Da.
Bine, să începem.
- Aveam nevoie de dubiţă. - Prima propoziţie nu a fost bună.
Gold, ascultă-mă.
- Spune-mi unde e! - Încetează.
- Spune-mi! - Nu!
- Nu a fost vina mea. - Ce vină? La ce te referi?
Tu ai îndepărtat-o! Te iubea şi ai îndepărtat-o!
Nu mai e!
A plecat pe vecie. Nu se întoarce şi e doar vina ta!
Nu e vina mea! Tu eşti tatăl ei!
E vina ta!
- E vina ta! - Încetează!
- Te distrezi de minune în seara fetelor. - Am crezut că mă voi simţi mai bine.
Adevărul e că am nevoie de o seară cu iubitul meu.
Dar e mereu plecat, iar eu stau acasă cu copilul.
De ce mai suntem împreună dacă nu suntem împreună?
Te înţeleg.
E o povară uriaşă să iubeşti pe cineva cu care nu poţi fi.
Nu e o idee bună. Mai bine plec acasă.
Ashley!
- Sean? - Bună!
- Am crezut că munceşti în seara asta. - Da, muncesc.
Sunt în pauză şi am vrut să te văd.
Şi să te întreb ceva.
Te măriţi cu mine?
Pauza durează doar 20 de minute, aş aprecia un răspuns.
Da!
Facem o plimbare cu camioneta înainte să plec?
- Nu e cine ştie ce întâlnire. - E cea mai frumoasă.
Atunci trăsura te aşteaptă.
Urcă!
- Cum a fost seara cu fetele? - David?
- Ce faci aici? - Am ştiut că vei fi aici.
Şi voiam să-ţi dau felicitarea de Ziua îndrăgostiţilor.
- Şi să verifici ce fac? - Un pic.
- N-am vrut să-ţi găseşti pe altcineva. - Cum ai făcut tu?
- "Kathryn, te 'ham' în inima mea." - Nu...
Îmi pare foarte rău.
Asta e pentru tine.
Am crezut mereu că doi oameni meniţi să fie împreună vor fi.
David, dacă asta e calea noastră, mai bine găsim alta.
- Mary Margaret... - Du-te acasă, la Kathryn.
Ştiu.
Ai dreptate. Dar nu înseamnă că voi renunţa.
- Ne vom găsi calea. - Sper.
- O zi a îndrăgostiţilor fericită! - La fel!
Am auzit că ai reuşit să nu-i rupi nimic vital.
- Eşti norocos. - Dacă asta numeşti tu noroc...
Asta numeşti tu dreptate? Ce a făcut cu adevărat?
A furat.
Reacţia asta nu e provocată de furtul unor nimicuri.
Spuneai că a rănit-o şi întrebai ce s-a întâmplat cu ea.
La cine te refereai? Aş putea să o ajut.
Nu, îmi pare rău, dră şerif. Cred că ai înţeles greşit.
Chiar nu vrei să cooperezi.
- Am terminat discuţia. - Ba nu.
Eşti arestat.
Ce vei face cu mine?
Pleacă.
- Să plec? - Nu te mai vreau, drăguţă.
Te eliberai pe tine.
Ai fi putut fi fericit dacă ai fi acceptat ideea
că cineva te-ar putea dori.
- Dar nu ai vrut să rişti. - E o minciună.
Eşti un laş, Rumplestiltskin.
Oricât de insensibil ai fi, asta nu se schimbă.
Nu sunt laş, drăguţă. Răspunsul e chiar simplu.
Puterea mea e mai importantă pentru mine decât eşti tu.
Nu-i adevărat.
Nu crezi că te pot iubi.
Acum ai ales.
Şi îţi vei regreta alegerea.
Pe vecie.
Nu vei rămâne decât cu un suflet pustiit...
...şi o ceaşcă ciobită.
E cu salam. Vrei jumătate?
Încă îţi sunt datoare.
Nişte salam delicios poate plăti orice datorie.
Nu trebuie să-mi aminteşti că îmi eşti datoare.
Şi când îţi voi cere să-ţi plăteşti datoria,
nu voi dori jumătate de sendviş.
Domnişoară şerif Swan? Te las jumătate de oră cu Henry.
Cumpără-i o îngheţată.
Vrei să te las singură cu o persoană reţinută?
Mai ai 29 de minute şi jumătate.
- Bună, Emma. - Bună.
Să-mi aduci şi mie îngheţată.
Doar de data asta.
Să mergem.
Îţi doreai mult să discutăm, nu?
Se pare că doar aşa s-a putut.
Te rog, ia loc.
Când doi oameni vor ceva ce are celălalt, se poate ajunge la o învoială.
Ai ce vreau eu?
Da.
Deci tu l-ai pus.
I-am sugerat că bărbaţii puternici iau ceea ce le trebuie.
Şi i-ai spus exact ce să ia, nu?
Noi doi ne cunoşteam foarte bine, domnule Gold.
- La asta s-a ajuns? - Aşa se pare.
Ştii ce vreau eu.
- Tu ce vrei? - Să răspunzi la o întrebare.
Şi vreau un răspuns simplu. Cum te numeşti?
Domnul Gold.
Numele real.
Aşa mă numesc de când am ajuns pe tărâmul ăsta.
Şi în momentele petrecute în altă parte?
- Ce mă întrebi, de fapt? - Cred că ştii.
Dacă vrei să-ţi înapoiez ce e al tău, spune-mi numele tău.
Rumplestiltskin.
Acum dă-mi ce vreau!
- Câtă ostilitate... - Da.
Pentru asta?
O amintire plină de sentimentalism.
Îţi mulţumesc, Maiestate.
Acum că am fost sinceri unul cu celălalt,
hai să ne amintim cum stăteau lucrurile.
Nu te lăsa păcălită de zăbrele. Eu sunt cel puternic aici.
Voi fi eliberat rapid şi nimic nu se va schimba între noi.
Mai vedem noi.
Îţi trebuie încuietori mai bune.
Am o învoială de făcut în legătură cu o anume sirenă.
- Nu fac învoieli azi. - Eşti furios pe mine?
Ce am mai făcut?
Mica ta înşelătorie nu a funcţionat.
Nu vei fi mai puternică decât mine.
Poţi încerca, drăguţă, dar nu mă vei învinge niciodată.
Vorbeşti despre fata de pe drum?
Cum o chema? Margie? Verna?
Belle.
Aşa e.
Poţi să fii sigur că nu am avut nicio legătură cu acea tragedie.
- Ce tragedie? - Nu ştii?
După ce a ajuns acasă...
...a aflat că logodnicul ei dispăruse.
După ce a locuit aici
şi a lucrat pentru tine,
nimeni nu a mai dorit-o.
Tatăl ei a început să se ferească de ea şi a îndepărtat-o.
Deci are nevoie de un cămin?
A fost crud cu ea. A închis-o în turn şi a trimis clericii
să-i purifice sufletul cu lovituri de bici.
După o vreme, s-a aruncat din turn.
A murit.
- Minţi. - Oare?
Discuţia s-a terminat.
Bine. Am şi alte treburi.
E cam mizerie la tine, Rumple.
Ia-ţi o servitoare nouă.
IEŞIRE
- E frumos. - Ştiu că munceşti din greu.
- A vizitat-o cineva? - Nu.
Nimeni, niciodată.