Demult, o regină rea a surghiunit toate personajele de basm
în lumea noastră.
Cine ştie adevărul şi cine poate rupe vraja?
Cu un blestem nu e de joacă.
- Ai îngropat cartea aici? - Am ascuns-o de mama.
Cei meniţi să fie împreună vor fi.
Merg la Bunicuţa ca să te văd.
Îi spui că nu-l iubeşti.
- Sau mă omori? - Îl omor pe el.
Mi-a dispărut cartea!
A FOST ODATĂ CA NICIODATĂ
Prinţesă Abigail, frumuseţea ta sporeşte cu fiecare zi.
- E o onoare să faci parte din familie. - Vă mulţumesc, Maiestate.
- Să mergem! - Haideţi!
- E totul în ordine? - E agitaţia provocată de nunta regală.
Vrem ca oaspeţii să fie în siguranţă. Aşa că te rog să mă scuzi.
Găsiţi-l!
Ocoliţi! Repede!
Ne despărţim!
Puiul e delicios.
- David, trebuie să discutăm ceva. - Bine.
Voi urma facultatea de drept.
- Excepţional! De ce nu mi-ai spus? - Nu ştiu.
Probabil pentru că nu m-am crezut în stare de aşa ceva.
Dar am reuşit.
Am primit scrisoarea azi. Am fost acceptată.
E la Boston.
Ştiu că ne-a fost greu, poate ne-ar ajuta să o luăm de la capăt.
Poate luptăm din greu să recuperăm amintiri vechi
când ar trebui să ne facem altele noi.
Cine eşti? Ce aştepţi? Crezi că mă tem de tine?
Abigail? Ce faci aici?
Am vrut să ajung la tine înainte să te ucidă tatăl tău.
- De unde ai ştiut? - Am oameni la curtea regelui.
Şi, în ciuda eforturilor făcute de toţi, ştiu adevărul.
O iubeşti pe Albă-ca-Zăpada.
Şi nu intenţionezi să te însori cu mine.
Nu mă însor fără să iubesc
şi nu îi voi da despotului satisfacţia de a-l ajuta.
Dacă asta înseamnă să sufăr consecinţele, aşa să fie.
Eşti pregătit să-ţi dai viaţa. Foarte frumos...
Dar nu am venit aici să te văd murind.
Am venit să te ajut să scapi.
- De ce vrei să mă ajuţi? - Nici eu nu vreau să mă mărit cu tine.
Ce i-ai spus?
Că mă duc să mă plimb, să-mi limpezesc gândurile.
Presupun că nu i-ai spus că te vei plimba cu mine.
Sigur că nu.
De ce minţim mereu?
- Pentru că nu... - Nu suntem sinceri.
Ştiu că e dificil, dar trebuie să-i spunem adevărul.
Despre tot, despre noi.
Nu ştiu dacă pot.
Trebuie.
Dacă nu putem fi sinceri cu alţii, cum putem fi sinceri unul cu celălalt?
- E oare cel mai bun plan? - Planul tău care e?
- Să te muţi la Boston? - Nu.
Singurul mod în care nu rănim pe nimeni e dacă nu vrem să fim împreună.
Asta îţi doreşti?
Nu.
Atunci trebuie să facem ceva şi să nu ne mai ascundem.
E mai bine să afle de la tine decât de la altcineva.
Trebuie să alegi.
Te aleg pe tine.
Atunci trebuie să-i spui lui Kathryn.
DESCHIS
Speram să dau de tine.
De fapt, speram să bem ceva, cum ai promis.
Aşa mă inviţi tu în oraş?
Te simţi mai bine dacă are un nume? Atunci sigur, e o întâlnire.
Parcă veniseşi aici să scrii, să găseşti inspiraţia.
- Sunt optimist în legătură cu întâlnirea. - Să ştii că am o regulă.
Ies cu cei cărora le ştiu numele, îi evit pe cei cu secrete.
Cei care sunt căsătoriţi sau au bucăţi de oameni în congelator.
Mi-a făcut plăcere.
Mă numesc August.
August W Booth.
- Serios? Şi cu iniţiala din mijloc? - Vine de la Wayne.
Nu mai ai niciun motiv să nu te vezi cu mine aici după muncă.
- Cine e tipul? - Încă nu ştiu.
- Încă. Urmează să afli? - Nu e ceva important.
Cu tine? Ba e. Dacă nu ar fi, nu am discuta.
Scuze, am crezut că m-ai chemat ca să discutăm despre tine.
- E mai simplu să discutăm despre tine. - Ce e? Ce se întâmplă?
Mi-ai spus să renunţ la David, iar eu am fost de acord.
Aşa e.
- Nu am renunţat. - Ştiu.
Ştii? De unde?
Eu sunt şeriful, iar tu eşti o profesoară îndrăgostită.
- Nu îţi acoperi bine urmele. - Am fost discretă.
Două ceşti de ceai în chiuvetă, parfum nou, bluze sexy...
Nu a fost greu să fac legătura.
- Sexy? - Până acum încheiai toţi nasturii.
- De ce n-ai spus nimic? - Nu sunt mama ta.
Nu, din ce spune Henry, eu sunt mama ta.
M-am gândit că o să mă anunţi la momentul potrivit.
Să înţeleg că a venit acel moment?
Îi spune lui Kathryn.
- Tot? - Tot.
David! Vino să vezi! Am găsit apartamente grozave.
Nu ştiu în ce cartier să caut.
- Tu ai fost la Boston? - Nu, niciodată.
S-o întrebăm pe Emma, ea e de acolo. Ar putea...
Kathryn, nu pot merge la Boston cu tine.
Nu poţi sau nu vrei?
Îmi pare foarte rău.
- Nu ştiu ce să spun. - Aş prefera adevărul.
Se întâmplă ceva de care eu nu ştiu?
Nu. Nu ştiu. Ceva s-a întâmplat.
Nu ştiu ce anume, dar e ceva care mă împiedică să iubesc.
Nu e corect faţă de tine, nu trebuie să-ţi afecteze ţie viaţa.
Ai dreptate, ai nevoie să o iei de la capăt.
Dar nu cu mine.
Suntem pe pământurile tatălui meu, ar trebui să fim în siguranţă aici.
Ţi-am pregătit provizii.
Nu pot primi nimic până nu-mi spui ce se întâmplă.
- Ţi-am spus că... - Nu te juca!
Dacă nu simţi nimic pentru mine, de ce dai dovadă de bunătate?
- Ce îmi ascunzi? - Nu are legătură cu tine, ci cu mine.
Nu vreau să mă mărit cu tine fiindcă iubesc un alt bărbat.
Un bărbat cu care trebuia să mă căsătoresc, pe nume Frederick.
- Ce s-a întâmplat? - Toţi avem tragediile noastre.
Dragostea pierdută e cea mai mare dintre ele.
Am sperat că mă va consola să te ştiu măcar pe tine cu iubirea ta.
Mă tem că nu te pot ajuta.
Iubirea mea mi-a spus foarte clar
că sentimentele mele pentru ea nu sunt împărtăşite.
Nu pot lupta pentru ceva inexistent.
Asta e tragedia mea.
Nu e o tragedie. Haide.
Urmează-mă.
Ne lăsaţi un moment?
Aici şi-a sacrificat viaţa iubitul meu Frederick.
Îmi pare rău. A murit în luptă?
Călătoream cu tata, regele Midas, când caravana ne-a fost atacată.
Frederick ne-a apărat cu curaj şi a murit salvându-l pe tata.
E un omagiu pe măsură. Măiestria dovedită e remarcabilă.
N-am mai văzut niciodată o statuie atât de veridică.
Asta pentru că îl atingi pe adevăratul Frederick.
- Poftim? - Nu e o statuie.
Doar Frederick a văzut atacul
şi s-a aruncat în faţa tatei, împingându-l din calea pericolului.
Din cauza blestemului tatei, s-a transformat pe loc în aur.
Toate blestemele pot fi rupte.
- Ai încercat sărutul dragostei? - Până mi-au sângerat buzele.
Te-a împiedicat aurul. Trebuie să existe o altă cale.
E o legendă despre un lac, Nostos.
Apele lui ar avea proprietăţi magice
şi pot aduce înapoi ceva ce ai pierdut cândva.
- Şi nu ai încercat? - Ba sigur că da.
Dar lacul e păzit de o creatură teribilă, care îşi îneacă victimele.
- Cei care o înfruntă nu supravieţuiesc. - Nu-ţi pierde speranţa.
Voi da eu piept cu gardianul şi mă voi întoarce cu apa magică.
- Nimeni nu a reuşit. - Nimeni nu are curajul meu.
Sau nepăsarea faţă de siguranţa proprie.
Oricum ar fi, unul din noi ar trebui să fie fericit.
- Dacă mori, niciunul nu va fi. - Nu e adevărat.
Nu înţelegi? Dacă reuşesc,
vei fi din nou împreună cu el şi tristeţea ta se va sfârşi.
Dacă dau greş, tristeţea mea se va sfârşi.
A FOST ODATĂ CA NICIODATĂ
Hai, deschide-l!
- Cu ce ocazie? - Ocazia e că te iubesc.
Haide.
Ştiu că îţi lipseşte cartea, dar aşa poţi face tu faptele eroice.
Poţi să le salvezi pe prinţese, să fii tu eroul.
Crede-mă, am dărâmat locul de joacă pentru siguranţa ta.
Nu fi supărat pe mine. Nu am vrut să-ţi distrug cartea.
- Nu e vorba doar despre carte. - Dar ce e?
Vreau să o văd pe Emma.
Regina, ai un minut?
- Îmi cer scuze. - Nu-i nimic.
Du-te acasă şi fă-ţi temele. Vin şi eu şi luăm cina.
- Ce e, Kathryn? - E David.
- Mă părăseşte. - Sabotoarea aia mică...
- Poftim? - Nu s-a putut abţine, nu?
- Despre ce vorbeşti? - Despre Mary Margaret, evident.
Ce legătură are ea cu asta? Cum e implicată?
Regina, ai aflat tu ceva?
Au o aventură.
De unde ştii?
- Ai văzut ceva? - Am văzut poze.
Sidney caută mereu scandaluri, fac vânzare. El mi-a arătat.
Nu le-a făcut publice.
- Arată-mi! - Kathryn...
- De ce nu mi-ai zis? - Am crezut că vă rezolvaţi problemele.
Mi-am dorit asta pentru voi. Crede-mă, vreau să fiţi împreună.
- De ce? Ce îţi pasă ţie? - Sunt prietena ta.
Ba nu eşti. O prietenă nu ar face aşa ceva.
O prietenă nu ar minţi. Toată lumea mă minte.
- Ce-i asta? - Un altar pentru Gardianul Lacului.
Toţi cei care îl înfruntă lasă o ofrandă aici,
cerând îndurarea creaturii.
De aici mă duc singur.
Nu, e pentru mine. Vreau să merg cu tine.
Nu, vreau să fiu responsabil doar pentru viaţa mea.
Sorţii să-ţi surâdă. Şi nu uita...
Da, pe ei i-a ajutat...
Bună! Ai făcut ce trebuia?
- Da, a fost rău. - Îmi pare rău.
Nu, a fost chiar foarte rău.
Dar i-ai spus adevărul, acum ne putem reface viaţa.
O putem lua de la capăt cum trebuie.
Vreau să te văd. Pot să trec când termini orele?
Sigur că da. Ne vedem atunci. David? Ai făcut ce trebuia.
Fii atentă pe unde mergi!
Kathryn? Îmi pare rău.
Nu dau doi bani pe scuze.
- Ai dreptul să fii supărată. - Mulţumesc.
Putem discuta în privat?
În privat? De ce te-aş respecta aşa? Tu nu m-ai respectat deloc pe mine.
Nu aţi făcut decât să minţiţi.
Ar fi trebuit să-ţi spunem, dar nu am minţit, am fost sinceri.
Nu aţi minţit? V-aţi furişat.
L-ai făcut să se despartă de mine cu minciuni
şi nişte prostii de genul că nu mai poate să iubească?
Se pare că nu a avut problema asta şi cu tine.
Nu ţi-a spus despre noi?
Evident că nu mi-a spus. Aşa ar fi fost corect.
- Dar a promis că-ţi spune. - Atunci te-a minţit şi pe tine.
Vă urez succes în relaţie. Vă meritaţi unul pe celălalt.
Unde eşti? Arată-mi-te!
Bestie! Arată-te!
Aici sunt.
Nu intri? Parcă voiai să bei ceva.
Aşa e, dar nu am spus că aici. Hopa sus!
- Vrei să urc pe motocicletă? - Asta înseamnă "hopa sus".
Dacă mergem undeva, conduc eu.
Nu mai încerca să controlezi tot, mai lasă şi la voia sorţii.
Îmi eşti datoare cu o băutură. Hopa sus! Ştiu eu o fântână bună.
Dacă nu te duci tu, mă ofer eu.
M-ai adus chiar la o fântână?
Poţi spune ce vrei despre mine, dar nu mint niciodată.
Am crezut că bem vin sau whisky.
- Vrei să te îmbăt? - Nu.
- Data viitoare. - Eşti optimist.
Se spune că fântâna asta are ceva special.
E chiar şi o legendă.
Se spune că apa din fântână provine dintr-un lac subteran,
iar lacul are proprietăţi magice.
- Magice? Parcă ai fi Henry. - E un puşti inteligent.
Legenda spune că, dacă bei apă din fântâna asta,
primeşti ceva ce ai pierdut cândva.
- Eşti străin, dar ştii multe despre oraş. - Iar tu eşti şerif, dar ştii puţine.
De unde ştii? Ai mai fost aici?
Ştiu toate astea dintr-un motiv simplu.
Am citit pe plăcuţă.
FÂNTÂNA DORINŢELOR
- Şi chiar crezi? - Sunt scriitor, accept orice idee.
- Da, dar magie? - Apa e un element puternic.
Culturi foarte vechi au divinizat-o.
Curge peste tot, uneşte întreaga lume.
Dacă e ceva pe lume cu proprietăţi mistice, magice?
Eu aş paria pe apă.
Nu poţi să crezi orbeşte aşa ceva.
Dacă vrei dovezi pentru orice,
vei fi blocată într-un singur loc pentru foarte mult timp.
Poate. Sau poate voi găsi adevărul înaintea tuturor.
Eşti sceptică, dar îţi pot spune ceva cu certitudine,
nu va trebui să crezi orbeşte şi îmi vei da dreptate.
- Ce anume? - Apa e bună.
- Ai auzit ce s-a întâmplat? - Da.
- Ea e. - Ştiu.
- Îmi cer scuze! - Pardon! Cred că nu eram atentă.
- Tu... - Poftim?
Ar trebui să-ţi fie ruşine.
Cum te numeşti?
Vrei să-ţi spun numele meu? Pot fi oricine vrei tu să fiu.
Opreşte-te. Ştiu ce eşti. Eşti o sirenă.
Cuvintele tale înşelătoare sunt menite să-mi aducă moartea.
Nu aş răni niciodată un bărbat curajos şi puternic ca tine.
Nu când putem face multe alte lucruri.
Am spus să te opreşti. Nu voi cădea pradă vicleniei tale.
Chiar aşa? Nu am efect asupra ta?
Acum mă placi, Făt-Frumos?
Nu e cu adevărat ea. E o iluzie. Ştiu că nu e real.
Uneori iluziile sunt mai bune decât realitatea.
Tot ce îţi doreşti şi nu poţi avea eu îţi pot oferi.
Nu trebuie decât...
...să mă săruţi.
- Ştiu că îţi doreşti, o simt. - Nu.
Nu, nu vreau o iluzie. Vreau ceva real sau nimic.
Şi nu îţi par reală?
- Albă-ca-Zăpada... - Da, eu sunt.
- Te iubesc. - Nu! Nu eşti ea.
- Ba sunt! Te iubesc! - Nu, asta nu e dragoste adevărată.
Am simţit dragostea adevărată, nu e asta. Ştiu să fac diferenţa.
Felicitări, Făt-Frumos. Eşti primul.
UŞURATICĂ
- Cine a făcut asta? - Nu ştiu.
- Îmi pare rău. Nu ştiu ce s-a întâmplat. - Chiar nu ştii?
Nu pot controla ce fac alţii.
Dar poţi controla ce faci tu, iar tu ai minţit.
Iar acum toţi mă numesc uşuratică.
- Cine i-a spus? - Nu asta e întrebarea corectă.
Adevărata întrebare e de ce nu ai făcut cum am discutat.
- De ce nu i-ai spus? - M-am gândit să nu o rănesc.
Da, te-ai gândit tu...
Noi am decis împreună în urma acelei discuţii.
- N-am vrut să sufere nimeni. - Acum toată lumea suferă.
Am decis ceva, am făcut o învoială.
Dar nu ai minţit-o doar pe ea, m-ai minţit şi pe mine.
Te rog, ascultă-mă.
Dacă vrem să aflăm dacă ceea ce e între noi e dragoste...
...trebuie să facem cum ai spus tu.
Să ne refacem viaţa şi să o luăm de la capăt.
David, nu e dragoste.
E ceva cu totul diferit.
E ceva distrugător, care trebuie să înceteze.
Nu putem... Ce vrei să spui?
Că n-ar trebui să fim împreună.
A FOST ODATĂ CA NICIODATĂ
E foarte frumoasă. Nu ştiam că te pricepi la plante.
Se pare că mai mult decât la oameni.
Ce faci aici?
Am crezut că, după ziua de ieri, nu vrei să mă mai vezi.
Şi eu am crezut la fel.
Dar mi-am dat seama că îţi datorez scuze.
- Nu e cazul... - Ştiu că nu m-ai răni intenţionat.
Eram furioasă şi derutată şi am reacţionat. Îmi pare rău.
Am tot luptat să-l păstrez pe David, dar nu m-am întrebat de ce o fac.
E soţul tău şi vă iubiţi, v-aţi iubit dintotdeauna.
Nu e adevărat.
Vezi cum o priveşte?
Pe mine nu m-a privit niciodată aşa, nici înainte de accident.
Relaţiile cer eforturi. Nu poţi renunţa atât de uşor.
- Ai fost vreodată îndrăgostită? - Da, o dată.
Eşti norocoasă.
Pentru că eu încep să înţeleg că nu am fost niciodată.
Ce e între ei e real, e autentic.
Mariajul meu cu David a fost o iluzie.
Nu ştiu cum s-a întâmplat, dar nu a fost niciodată real.
Ştiu asta acum.
Îmi doresc şi eu pe cineva care să mă privească cum o priveşte el.
- Şi mă voi duce şi îl voi căuta. - Despre ce vorbeşti?
Nu renunţ la planul meu, mă mut la Boston singură.
Dacă rămân aici, nu voi fi fericită niciodată.
- Şi cu David cum rămâne? - I-am scris o scrisoare.
Lui şi lui Mary Margaret. Le-am spus să fie împreună.
Scuze, poftim?
Nu-l pot privi în ochi acum, e prea dureros.
Îmi vei lipsi, Regina. Mi-ai fost o prietenă bună.
Chiar pleci?
E ciudat. Mereu m-am temut să părăsesc oraşul.
Ca şi cum ceva m-ar fi ţinut aici. O nebunie, nu?
Nu, schimbarea e înfricoşătoare.
Dar ştii ceva? S-ar putea să fie exact ce îţi trebuie.
Poate vei găsi ceea ce cauţi.
- Apă din lacul Nostos, după cum ai cerut. - Remarcabil!
- Cum ai reuşit să ucizi bestia? - Soarta iubirii tale era în joc.
Era o luptă pe care nu o puteam pierde.
- Abigail, ce mi s-a întâmplat? - Erai captiv, iar acum eşti liber.
El e James.
- El e cel care te-a eliberat. - Îţi sunt îndatorat pe vecie.
Răsplăteşte-mă căsătorindu-te
cu cea care îţi e menită.
Şi poate cu provizii şi un cal pentru călătorie.
- Cu siguranţă. - Îţi mulţumesc din suflet.
- Unde te vei duce? - Să o găsesc pe Albă-ca-Zăpada.
Te duci să o cauţi.
Dragostea adevărată nu e uşor de obţinut, dar merită să lupţi pentru ea.
Odată găsită, nu poate fi înlocuită.
Cum o vei găsi?
O păsărică m-a ajutat să o găsesc, poate mă va ajuta din nou.
Sorţii să-ţi surâdă!
James! Zoreşte-te.
Când regele George va descoperi că regatele nu se unesc,
te va vâna.
Unii fac orice ca să distrugă fericirea altora.
Îmi place mult jocul ăsta! Space Paranoids, nu?
Da, mama mi l-a luat.
Îl jucam mereu când eram mică. Mişcarea e din încheietură.
- Vine mama să mă ia peste cinci minute. - Bine, mă grăbesc.
Am ceva pentru tine.
- Ai găsit-o! Unde? - Într-un şanţ.
Probabil că a căzut din autobasculantă,
a fost aruncată prin ploaie şi m-a regăsit.
Ce nebunie!
- Ce altă explicaţie poate exista? - Nu ştiu.
Orice s-ar fi întâmplat, s-a întors la mine.
Poate ni se schimbă norocul. Operaţiunea Cobra se reia.
E un semn că ne va fi mai bine.
Sper să ai dreptate, puştiule. Trebuie să plec.
Albă-ca-Zăpada!
- Eşti acolo? - A plecat.
Nu s-a mai întors după ce a plecat să te caute.
Atunci o voi găsi eu. O voi găsi întotdeauna.
O conving că ne e menit să fim împreună.
Voi lupta pentru ea orice ni s-ar opune.
- Lupta nu va fi grea. - Ce vrei să spui?
- Îşi doreşte cu ardoare să fie cu tine. - Nu-ţi râde de mine.
Mi-a spus că nu putem fi împreună fiindcă nu mă iubeşte.
A plecat să te împiedice să te însori fiindcă te iubeşte.
Dacă nu a făcut-o ceva să se răzgândească.
Nu ceva, cineva.
- James, cine sunt? - Acel "cineva", regele George.
Aduceţi-mi capul lui!
Haide!
- Acum vrei să stăm de vorbă? - Nu.
- Vrei să fii singură? - Nu.