Din episoadele anterioare...
S-a găsit o inimă în caseta ta de bijuterii. Arma era acasă la tine.
Poveştile mele sunt reale?
Eu am credinţă. Îi ajut pe alţii să creadă.
- Eu cred. - Dar Emma nu crede.
Kathryn?
A FOST ODATĂ CA NICIODATĂ
Eşti acolo? Bine!
Durează prea mult. Trebuie să grăbim planul.
E aproape 09.00. Eşti gata? Ştii ce să faci?
Operaţiunea Cobra e întotdeauna gata.
- Eu... - Ce e?
Nu înţeleg cum o convingem pe Emma.
Uneori se ivesc alte priorităţi.
- Poţi să improvizezi puţin? - Da. Tu poţi?
Pornim în acţiune.
Bună ziua, domnule Gold!
Bună dimineaţa, Henry! Cu ce să te ajut?
- Vreau să-i iau un cadou drei Blanchard. - Înţeleg.
- Cum n-a omorât-o pe femeia aceea... - Bine gândit!
Aceştia sunt clopoţei?
- Mişto! - Îţi place ceva de aici?
Trebuie să fie ceva deosebit. Să sune frumos, dar să fie sobru.
Ceri cam mult de la un clopot.
Primul îmi place cel mai mult.
Uneori e bine să te laşi ghidat de instinct.
- Ăsta e bun. Cât costă? - Are preţul pe el.
Cam mult. Mă gândeam la vreo cinci dolari.
Am nişte fluiere din cositor.
- Pot să vă ajut cu ceva? - Da.
- Caut hărţi. Sunt colecţionar. - Înţeleg...
Găsiţi hărţi în magazin. Ăsta e biroul meu.
- Credeam că e intrarea. - Nu e.
Magazinul e pe acolo.
Intră, Emma. Uite cine s-a trezit.
Bună, Kathryn! Nu vreau să-ţi răpesc mult timp.
- Îţi aminteşti ce s-a întâmplat? - Nu ştiu prea multe.
Am avut un accident şi îmi amintesc că a sărit airbagul.
M-am trezit în întuneric într-un fel de pivniţă.
N-am văzut pe nimeni, dar aveam hrană şi apă.
- Am fost drogată? - Da. Organismul tău nu s-a curăţat încă.
M-am trezit pe un câmp de la marginea oraşului. Asta e tot.
N-ai văzut pe nimeni, n-ai auzit nicio voce, n-ai simţit niciun miros?
Nu, nimic. Îmi pare rău.
Vreau să vă ajut. Mai ales că...
- Aţi crezut că sunt moartă? - Analiza ADN-ului inimii aşa spunea.
Toţi laboranţii sunt interogaţi ca să afle cine a falsificat testul.
Ce motiv ar avea cineva?
Cineva a încercat să-i însceneze omorul lui Mary Margaret.
Dar de ce? Cine ar face aşa ceva?
Ai încălcat înţelegerea noastră.
O singură înţelegere am încălcat în viaţa mea şi n-a fost asta.
Kathryn trebuia să moară, iar Mary Margaret trebuia să fie acuzată.
Omorul pare mult mai rău aici, nu-i aşa?
Nu poţi să transformi pe cineva în melc şi să-l calci cu piciorul.
N-ai spus "omoar-o". Am fost de acord să păţească ceva rău.
- Răpirea e destul de rea. - Intenţia a fost foarte clară.
- Lasă asta. Intenţia e fără sens. - Intenţia e totul.
Te rog!
O să dea naştere la tot felul de întrebări
despre unde a fost şi cum s-a falsificat analiza ADN.
Da, şi mai e ceva.
Cine i-a lăsat cheia în celulă?
Totul duce la mine, nu-i aşa? Eşti un ticălos!
N-are niciun sens.
Noi am uneltit împreună încă de la început.
- Da? - Tu ai creat blestemul
ce ne-a adus aici şi a creat oraşul.
- Era timpul să-mi mulţumeşti. - De ce ai făcut-o?
Eşti femeie deşteaptă, Maiestate.
Află singură.
- Haide! - Aşteaptă!
Haide!
Mergi!
Alo!
- Ce cauţi în mijlocul drumului? - Iertare.
Te cunosc.
Nu-i nimic. A fost vina măgarului. Vrei o găină sau nişte ouă?
- Nu vreau nimic. - Ce se petrece?
E vina mea, nu m-am uitat pe unde merg. Băiatul zice că n-a păţit nimic.
N-am păţit nimic, tată.
- Eşti sigur, Bae? - Da, n-am nimic.
Cred că nu se va mai întâmpla.
- Nu. - În niciun caz.
Ce ai acolo?
- Nu e nimic. - Nimic!
Nu te deranja să vorbeşti.
Te rog, tată. Nu face asta.
Tată, nu!
- Scuză-mă. - Ce faci?
Voiam să te sărut pe frunte. Trebuia să fie ceva tandru.
Mulţumesc. Mă bucur să te văd.
Îmi pare rău, Kathryn.
Îmi pare rău că te-am minţit şi că te-am înşelat.
- Îmi pare rău pentru tot. - E în regulă, David.
Nu eşti făcut pentru o relaţie ca a noastră.
Poate că nici eu nu sunt.
Nu pot să te învinuiesc că ai observat primul.
Eşti uimitoare.
Da, sunt.
Acum pleacă, să mă odihnesc şi eu.
- O să te sărut pe frunte. - Chiar te rog.
- Bună! - Bună!
Ce mai faci? Vrei puţin?
Au venit atâţia oameni doar ca să-mi ureze bun venit?
- Ai mulţi prieteni. - Ieri nu păreau aşa mulţi.
Poftim.
Mulţumesc.
- A fost rău? - Nu, m-am descurcat.
Ai găsit lucrul pe care-l căutai?
Nu, dar am senzaţia că mă găseşte el pe mine.
Iat-o. Du-te şi dă-i cadoul.
- V-am adus un cadou. - Mulţumesc!
"Ne bucurăm foarte mult că n-aţi ucis-o pe doamna Nolan."
E din partea clasei. Eu v-am luat un clopoţel.
- Mulţumesc. Spune-le că revin curând. - Bine.
Henry, hai să te duc acasă până nu află mama. O să iasă urât.
- Pleci aşa devreme, Henry? - Da.
Mă duc să-mi fac temele.
E cam obosită.
- Dă-i puţin timp. - Voiam doar să...
- Henry, te duce David acasă. - Bine.
Îmi pare rău.
Bine.
Ţi-e greu să-l laşi pe fiul tău să plece, nu-i aşa?
Da, e cel mai greu lucru dintre toate.
- Apropo, tu eşti autorul? - Al cui?
Ai făcut-o pe Kathryn să apară brusc? Mie aşa mi s-a părut.
Asta era magia? Dacă ai răpit-o pe biata femeie doar ca s-o eliberezi...
Adică lucrez cu Regina sau împotriva ei?
- Nu ştiu. Poate lucrezi pentru tine. - Mai gândeşte-te la asta.
- Ce ştii despre el? - Îşi zice August şi e scriitor.
Un scriitor cu maşină de scris, învăluit în mister şi cu barbă ţepoasă. De ce?
Îşi băga nasul prin magazinul meu.
August Wayne Booth... E clar că numele e fals.
Mă pricep la nume.
- Scriitorii au pseudonime. - Ai încredere în el?
Da, mai multă decât în tine.
Mulţumesc, Onora. Acum poţi să ne aduci cina, drăguţă.
- L-ai omorât pe omul acela. - Te răniseşi.
Apropo de asta...
Nu, nu vreau vrăji. E doar o zgârietură.
Aşa o vindecăm.
O vindecăm şi cu asta.
Cum doreşti.
Te-ai schimbat. Ai observat, nu-i aşa? Tot timpul le faci rău oamenilor.
Am creat un armistiţiu în Războiul cu Căpcăunii.
M-am dus pe câmpul de bătălie şi am oprit războiul.
Am condus copiii acasă.
- Un om care salvează mii de vieţi... - A încheiat.
Un om care a salvat mii de vieţi se poate opri. Poţi să te opreşti.
Nu pot. Am nevoie de mai multă putere ca să te ocrotesc.
- N-aş avea nevoie dacă n-ai avea putere. - Nu pot scăpa.
- Ai încercat? - Da.
Dacă cineva mă omoară cu ăsta, îmi ia puterea.
Ştii asta, Bae. Asta vrei?
Nu, dar cred că poţi scăpa de putere şi altfel.
Ai căutat?
Caută tu alte metode, Bae, dar să nu-ţi faci speranţe mari.
Tată!
Dacă găsesc o cale să te scap de putere,
care nu te omoară şi nu-mi face rău, accepţi să scapi de ea?
- Nu e posibil. - Ai vrea dacă ar fi?
- Nu ţi-e dor de trecut? - Eşti chiar atât de nefericit?
Pot să-ţi aduc orice doreşti.
Spune-mi ce-ţi doreşti.
Îl vreau pe tatăl meu.
Eu vreau să fii tu fericit.
Dacă găseşti o cale, accept.
Bine.
- Am bătut palma. - Da.
RUMPLESTILTSKIN
Mulţumesc.
- Bună, Sidney! - Emma! Bună!
Problema prietenei tale s-a rezolvat.
Ai zis că mă ajuţi în privinţa ei şi am vrut să te cred.
Dar există lucruri pe care nici un şerif orb nu le poate ignora.
- Ăsta e un microfon? - Sidney, pentru Dumnezeu, lasă vrăjeala!
M-ai păcălit, m-ai spionat şi i-ai dat raportul nebunei ăleia.
- Te are la mână cu ceva important. - E un primar bun.
Voia s-o condamne pe Mary pentru o crimă inexistentă.
Ai dat de naiba.
În pivniţa casei în care a stat au rămas probe şi o să le găsesc.
- Ea o să fie închisă. - Poate, dar n-aş paria împotriva ei.
- E o femeie nemaipomenită. - Eşti cumva...
Eşti îndrăgostit de ea?
Bine, nu mă interesează.
Uite cum stă treaba. Nici n-o să ştii când o să găsesc probele.
Trebuie să te gândeşti bine.
Mă ajuţi pe mine, şi pe tine în acelaşi timp,
sau pici odată cu ea.
STORYBROOKE BRICOLAJ ŞI VOPSELE
De ce nu te joci şi tu, Bae? Am treburi, iar tu o să te plictiseşti.
Bine.
Să plecăm!
Baelfire!
Ai grijă să nu fii văzută cu mine, Morraine.
Sunt periculos.
Le e teamă de tatăl tău, dar mie nu-mi e. Nu l-ai lăsa să-mi facă rău.
Nu cred că e aşa de rău.
L-am văzut pe câmpul de bătălie, când a oprit lupta. A fost ca o minune.
E mai rău cu fiecare zi,
dar zice că se va schimba la loc dacă găsesc o cale.
Nu ştiu unde să caut.
- Du-te la Reul Ghorm. - Poftim?
Când eram în tranşee, soldaţii vorbeau despre asta.
E o fiinţă străveche ce stăpâneşte noaptea şi a fost prima putere.
- Mai mare sau mai rea decât tata? - Mai mare decât orice.
Se întoarce. Să ai noroc!
- Prietena ta n-a vrut să mă salute? - Îi sperii.
De ce se sperie? O să se obişnuiască cu timpul.
Eşti murdar pe cizme.
Da, astea... Avem nevoie de altă servitoare.
Nu!
- Ne-a auzit vorbind despre pumnal. - Era mută, nu putea spune nimănui.
Dar putea să deseneze.
Înţeleg.
Să nu faci nimic în pripă.
- Totul se va rezolva. - Mulţumesc.
Maică stareţă.
Bună ziua!
Am achitat plata chiriei.
- N-am venit pentru asta. - Atunci să ai o zi bună.
Bărbatul care tocmai a plecat...
Cine spunea că e şi ce voia?
Nu trebuie să-ţi spun.
Iar eu nu trebuie să vă dublez chiria. Ce a vrut?
Un sfat.
A venit în oraş să-şi caute tatăl şi l-a găsit de curând.
- Fericita întâlnire a avut deja loc? - Nu, încă n-au stat de vorbă.
De ce?
Despărţirea a fost dureroasă. Sunt multe probleme nerezolvate între ei.
Înţeleg.
Reul Ghorm...
Eşti aici?
Dacă mă poţi ajuta, te rog, arată-te.
- Poţi să mă ajuţi? - Da.
Mă pot încrede în tine?
Există magie bună şi magie întunecată. Eu sunt de partea binelui.
Eşti o zână.
Nu eşti neatins de magie, nu-i aşa, copile? E ceva întunecat în viaţa ta.
Tata e Întunecatul.
Nu pot să-l fac cine era înainte,
dar îl pot trimite undeva unde nu-şi poate folosi puterile.
Nu în temniţă. Vreau să fim aşa cum eram înainte.
Nu e temniţă, tinere. E doar un loc fără magie.
- Dar magia e peste tot. - Da, în lumea asta.
Boala tatălui tău e specifică tărâmului nostru.
Puterile lui nu au ce căuta aici.
Duceţi-vă undeva ca să scapi de blestemul ăsta.
- Să plecăm? - Da, asta e singura cale.
Poţi să laşi totul în urmă şi să înfrunţi necunoscutul?
Dacă îmi recapăt tatăl, da.
Eşti un fiu bun, Baelfire. Datorită ţie e încă uman.
Luminiţa care licăreşte înăuntrul lui e dragostea lui pentru tine.
Întinde mâna.
- Ce e? - Un bob fermecat.
Ultimul bob al neamului nostru. Celelalte au scăpat de noi.
Să-l foloseşti înţelept şi să-l urmezi oriunde te conduce.
Vă va salva pe amândoi.
Mary Margaret...
Aşteaptă, te rog. Dacă vrei, o să plec.
- Dar ar trebui să stăm de vorbă. - Atunci vorbeşte.
- Trebuie să-mi cer scuze. - Aşa e. Nu te opri.
Nu te-am crezut şi nu te-am sprijinit.
Nu voi uita niciodată clipa aceea.
Clipa în care lumea te doboară de pe picioare,
iar singura persoană care credeai că te va prinde întotdeauna...
- Nu e acolo. - Gândeşte-te la ce se întâmpla.
Era caseta ta, cu amprentele tale, iar cuţitul s-a găsit în casa ta.
- A fost o înscenare. - O înscenare foarte bună.
Sunt om, m-am lăsat păcălit.
- Îmi pare rău, dar trebuie să continuăm. - Însă nu putem.
Parcă e ceva în lume care nu ne lasă să fim împreună.
- Ce anume? Forţe întunecate? - Posibil.
Nu ştiu. Parcă e ceva care toarnă venin în relaţia noastră.
Nu vreau
ca toate amintirile mele frumoase să fie înlocuite cu astfel de clipe.
Când te-am privit, am înţeles că nu mă credeai.
Aşa e. Îmi pare foarte rău.
Ştiu.
- Ştiu... - Dar eu te iubesc.
De asta e totul atât de trist.
Tată!
Tată...
Am găsit o cale de a schimba lucrurile la loc.
Vreau să vii cu mine. Pot să îndrept situaţia.
Ai auzit de Reul Ghorm?
Steluţa Albastră?
E Zâna Albastră. Fiule, doar nu te-ai dus la ea?
Magia zânelor nu-mi poate aduce nimic bun.
Dar ai promis! Ne ajută, ne duce într-un loc fără magie.
Un loc fără magie?
N-aş mai avea nicio putere, aş fi slab.
N-ar conta. Toată lumea e la fel. Am fi fericiţi.
- Putem fi fericiţi aici. - Te rog, tată. Boala ta se agravează.
Şi ai promis. Ne va fi mai bine.
Ai făcut o învoială cu mine.
Dai înapoi?
Nu.
Domnule Gold, ai venit pentru plata chiriei?
- De ce mă întreabă toată lumea? - Fiindcă... Nu contează.
Vrei să stăm de vorbă?
Nu ştiu.
Ei bine...
Dacă vrei să te descarci, te rog să intri.
Ai un fiu?
N-am ştiut că ai un băiat. Ce vârstă are?
- Hai să începem cu ceva mai uşor. - Bine.
Şi crezi că l-ai găsit. Cum adică?
Există cineva care se comportă aşa cum s-ar comporta el.
- Îl recunoşti? - Posibil.
Sau poate că văd doar ce vreau să văd. Nu ştiu.
El nu te-ar recunoaşte?
Ne-am certat. Nu cred că e pregătit de o întâlnire fericită.
Te-a căutat, dar nu vrea să vorbiţi?
Poate caută un semn că e bine-venit şi că totul a fost iertat.
Nu, nu el trebuie să fie...
Cred că e încă foarte furios.
Furia dintre părinte şi copil e cât se poate de naturală.
Cred că vrea să mă omoare.
Da, asta nu e...
Am renunţat la el.
De atunci am tot încercat să repar ruptura dintre noi,
iar acum e aici.
Nu ştiu ce să fac.
Fii sincer.
Spune-i toate astea şi cere-i iertare. Vei şti ce să faci când vă veţi vedea.
- Sinceritatea nu e punctul meu forte. - Nu există altă cale.
Ştiu cine eşti.
Ştiu şi ce cauţi.
Atunci hai să nu mai minţim...
...tată.
Unde mergem, băiete? Ce fel de lume e asta?
Ce lume e asta fără magie?
E o lume mai bună.
- Pe Dumnezeu! Parcă e o tornadă! - Trebuie să intrăm în ea.
- Nu, nu pot! - Trebuie! Nu există altă cale!
E o păcăleală. O să ne facă bucăţele.
Totul va fi bine. Îţi promit.
Tată!
Trebuie să intrăm! Ce faci?
- Nu stă deschisă mult timp. Hai! - Nu pot!
- Te rog! Doar aşa putem fi împreună! - Nu, Bae, nu pot!
- Te rog, tată! - Nu pot!
Laşule! Mi-ai promis! Nu încălca învoiala noastră!
Sunt nevoit!
Tată!
Bae!
Nu se poate! Bae!
Îmi pare rău, băiete! Vreau să vin cu tine!
Vreau să vin, Bae!
Bae!
Ai avut dreptate, Bae.
Întotdeauna ai avut dreptate.
Am fost un laş şi nu trebuia să te las să pleci.
E o consolare slabă,
dar vreau să ştii că de când ai plecat,
de când ai trecut bariera timpului şi spaţiului,
în fiecare clipă a vieţii mele...
...te-am căutat.
Te-am găsit în sfârşit.
Ştiu că nu pot să recuperez timpul pierdut.
Pot doar să te rog să faci ceea ce ai făcut mereu.
Să fii tu cel mai bun dintre noi.
Şi să mă ierţi.
Îmi pare foarte rău, fiule.
Regret totul, Bae.
Băiatul meu!
Băiatul meu frumos!
Poţi într-adevăr să mă ierţi?
Te iert, tată.
Căutai pumnalul.
Dacă îl ai încă înseamnă că nu te-ai schimbat.
Hai să-l căutăm şi să vedem.
L-am îngropat aici la scurt timp de la venirea Emmei în oraş.
Lucrurile se schimbau şi n-am vrut să-l găsească Regina.
Desigur.
Ar trebui să fie pe aici. Uite!
Aşa...
Vreau să-l iei tu.
Distruge-l. Ştiu că asta ţi-ai dorit mereu.
Te-am găsit, nu mai am nevoie de el.
Demult l-am ales pe el, acum te aleg pe tine.
E remarcabil!
Prin puterea întunericului,
îţi ordon ţie, Întunecatule...
Vrei să mă controlezi?
Îţi ordon, Întunecatule!
Tu nu eşti fiul meu.
- Nu eşti Baelfire. - De ce spui asta, tată?
- Folosesc puterea ta ca să ajut... - Gata!
S-a terminat, Booth. Sau oricine ai fi. Fiul meu nu s-ar folosi niciodată de mine.
Iar el ar şti că acest pumnal nu are nicio putere în această lume,
fiindcă în această lume nu există magie.
De aceea a ales locul ăsta.
N-a vrut să fac treaba pe jumătate.
- De ce ai îngropat un cuţit nefolositor? - N-aş zice că e nefolositor.
Încă intră în carne destul de bine.
E timpul să răspunzi la nişte întrebări, frumosule.
Ce e cu atâtea figuri? De ce n-ai venit direct la mine?
Trebuia să te străduieşti.
Trebuia să-ţi doreşti atât de mult, încât să ignori ceea ce vezi.
Măcar semăn cu el?
- De unde ştii despre pumnal? - Aud şi eu câte ceva.
Nimeni din lumea asta nu ştie despre el.
Nimeni din lumea asta nu-şi aminteşte.
Dar tu îţi aminteşti.
Eşti de acolo, nu-i aşa? Eşti din lumea mea.
Dacă pui întrebarea înseamnă că ştii răspunsul.
Acum că am lămurit asta...
Ce zici de cealaltă întrebare?
Cine ţi-a spus despre mine şi pumnal?
- O zână. - De ce l-ai vrut?
Dacă ştii cine sunt, ar trebui să te temi.
Şansele supravieţuirii tale după întâlnirea noastră sunt mici.
De ce te-ai pus în primejdie?
Fiindcă o să mor oricum.
Poftim?
Sunt bolnav şi am nevoie de magie.
Urma s-o conving pe Salvatoare să creadă în poveşti, dar femeia aia...
Nu mai trăiesc atât de mult.
Are încredere în tine şi poate că e suficient.
Încearcă din nou.
- Mă cruţi? - O să mori oricum.
În felul ăsta poate mă aleg şi eu cu ceva.
Steluţă Albastră, arată-te!
- Cum pot să mă duc după el? - Ai avut ocazia şi n-ai profitat.
- Nu mai există boabe fermecate. - E o minciună!
- Noi nu minţim. - E o minciună!
- Nu vei ajunge în lumea aceea. - Găsesc eu o modalitate.
Trebuie să existe alte căi.
Un salt? O călătorie în timp? Un vrăjitor?
- Nu există nimic... - Un blestem?
Deci e un blestem.
Fireşte că tu te gândeşti doar la blestem.
Magia ta e limitată de miezul ei putred, Rumplestiltskin.
Nu se poate face decât plătind un preţ foarte mare.
Am plătit un preţ foarte mare.
Eşti dispus să sacrifici lumea asta? Ăsta e preţul.
Tu ce crezi?
Mă consolez cu gândul că nu eşti în stare de asta.
Deocamdată. Dar am tot timpul din lume.
Nu voi face altceva,
nu voi iubi pe nimeni altcineva.
Voi găsi o cale.
Tu mi-ai luat fiul, dar o să-l recuperez.
Nu ţi-am luat eu fiul.
Tu mi l-ai luat, dar o să-l găsesc!
Tu l-ai îndepărtat de tine.
O să-l găsesc!
O să-l găsesc...
Felicitări, doamnă şerif Swan!
Cazul tău e aproape rezolvat.
Te-ai ales cu o mărturisire.
Vreau să asculţi cu atenţie, ca să înţelegi motivele.
- Sunt numai urechi. - Sidney, poţi să intri.
Spune-i ce mi-ai spus mie.
Mărturisesc. Eu sunt vinovat.
Am răpit-o pe Kathryn şi am ţinut-o în pivniţa unei case de lângă lac.
Am mituit un laborant să-mi dea inima şi tot el a modificat analiza ADN.
Şi celălalt lucru.
Am împrumutat un inel cu chei universale de la Regina
şi am pus cuţitul în apartamentul vostru.
Cheile mele... Mă simt jefuită.
De ce?
Voiam s-o găsesc după proces, să fiu erou
şi să spun povestea celui mai important fapt din acest oraş.
Mi-aş fi recăpătat postul, aş fi scris un roman, făceam un film...
Nu ştiu... Acum pare o nebunie.
Nu ştiu dacă e nebunie, dar minciună e. Nu e nimic adevărat.
Am hărţile şi vei găsi lanţuri în pivniţă.
Sunt multe amprente, ale mele şi ale ei, dar nu i-am făcut rău.
E clar că a suferit o cădere nervoasă.
Nu e el însuşi de câtva timp.
Da, de parcă nici n-ar fi cuvintele lui.
Eşti aşa de pornită să crezi ce vrei, încât nici nu mai vezi adevărul.
Hai să discutăm în hol, te rog.
- E cea mai mare prostie. - Sunt sigură că nu e aşa.
Bietul om... Ştiu că tu l-ai convins să mărturisească.
Jocul e al tău şi l-ai făcut în aşa fel încât să nu câştige altcineva.
Dar sunt pe cale să încep un alt joc.
Nu-mi pasă ce păţim tu şi cu mine.
Îmi pasă doar de copilul meu.
Tu ai să-l laşi în pace.
- Serios? - Acum vorbesc eu.
Eşti nebună. Ai încercat să-mi iei o persoană la care ţin.
Acum îţi iau şi eu o persoană la care ţii.
Îmi iau fiul înapoi.