Din episoadele anterioare...
Ai încercat să-mi iei o persoană la care ţin. Îmi iau fiul înapoi.
Poate aşa vei crede.
- De ce contează pentru tine? - Fiindcă toţi avem nevoie de tine!
- Albă-ca-Zăpada! - Te voi găsi întotdeauna!
- Regele George l-a prins pe James. - Nu-l poţi salva singură.
Să-i arătăm regelui ce pot face Albă-ca-Zăpada şi şapte pitici!
- Vrei să locuieşti cu mine? - Foarte mult.
Plecăm din Storybrooke.
A FOST ODATĂ CA NICIODATĂ
Nu-mi amintesc să fi aşteptat oaspeţi.
- Ce cauţi aici, dră şerif? - Henry m-a invitat.
Chiar crezi că te primesc în casă să iei cina cu noi
după toate acele ameninţări?
Nu am venit la cină.
- Atunci de ce ai venit? - După tine.
Toţi am venit.
Henry!
Nu! Daţi-mi drumul!
- Vă ordon! - După ce ne-ai făcut tuturor?
Scuze, Maiestate, dar am conştiinţa împăcată!
- Nu mai eşti regină, soro! - Mai strâns!
Să simtă durerea noastră!
- Ne-ai distrus dragostea! - Acum vei plăti!
Putrezit până la miez.
Am vrut să câştig şi eu o dată.
Ne-ai răpit fericirea. Acum ţi-o vom răpi şi noi ţie.
Ce spui?
Henry! Nu-i lăsa să-mi facă asta, te rog.
Ţi-ai făcut-o cu mâna ta.
- Sunt lucrurile tale? - De atât am nevoie.
Stai, tu vrei să plecăm acum?
Te duc de aici, departe de ea şi de oraş.
Nu, opreşte maşina! Nu poţi pleca, trebuie să rupi blestemul.
Trebuie să te ajut pe tine.
Dar eşti o eroină, nu poţi fugi. Trebuie să îi ajuţi pe toţi.
Ştiu că e greu de înţeles, dar fac ce e bine pentru tine.
De aia m-ai adus aici.
Dar blestemul... Doar tu poţi aduce finalurile fericite.
Henry...
IEŞIŢI DIN STORYBROOKE
Henry!
Ce faci? Puteai să ne omori!
Te rog, nu mă obliga să plec! Nu putem pleca!
Totul e aici. Eu, părinţii tăi, familia ta.
Te rog, Emma, au nevoie de tine. Familia ta are nevoie de tine.
Chiar ai crezut că te las să scapi?
- Se pare că ai trecut printr-o aventură. - Fă-mi ce vrei şi gata!
Te-am luat drept fiul meu, iar tu m-ai trădat.
Ţi-aş fi oferit totul. Coroana, regatul...
Voiam să te însori cu fiica regelui Midas, dar ai decis să alegi dragostea adevărată.
Să îmi pierd viaţa pentru dragoste e un sacrificiu pe care îl fac cu drag.
Cum ţi-e voia.
Coborâţi ghilotina!
Ce înseamnă asta?
- Îmi pare rău că dau buzna. - Regina...
- Ce vrei? - Pe cel care susţii că e fiul tău.
Şi sunt pregătită să plătesc toate bogăţiile promise de Midas.
- Ce gânduri ai cu el? - Îţi promit că va suferi.
Mult mai mult decât la o rapidă decapitare.
Cum?
Folosindu-mă de el să-i distrug iubirea adevărată.
Să scap de Albă-ca-Zăpada.
- Maiestate, cu ce ocazie pe aici? - Pomul meu moare. De ce?
Poate nu foloseşti fertilizator bun.
Te crezi amuzant? Să-ţi spun eu ce cred.
E un semn că blestemul slăbeşte din cauza Emmei.
Dar îţi pasă? Nu. Te mulţumeşti să priveşti
şi să-ţi ocupi timpul cum ştii tu, cât munca mea se duce de râpă.
Dar asta nu e tot, nu-i aşa? Haide, spune tot ce ai pe inimă.
- Nu ştiu la ce te referi. - La Henry. Domnişoara Swan îl vrea.
Nici moartă nu i-l dau.
Blestemul trebuia să le răpească fericirea Albei-ca-Zăpada şi lui Făt-Frumos.
Poate preţul ca blestemul să dăinuie e să renunţi la Henry.
Prefer să scap de ea.
Va trebui să fii foarte inventivă.
Ştii care ar fi urmarea uciderii ei.
- Blestemul ar fi rupt. - Blestemul ar fi rupt.
Pentru că tu l-ai făcut aşa.
Schimbă-l.
Nu aş putea nici dacă aş vrea.
E foarte puţin magie aici.
Şi scade văzând cu ochii.
- Vrei ca blestemul să se rupă. De ce? - Nu vreau să discut despre asta.
Chiar nu mă interesează motivele tale. Vreau să facem un nou târg.
Unul în care să pot scăpa de Emma fără să se rupă blestemul.
Din păcate, pentru o negociere e nevoie de două părţi interesate.
Eu deja plănuiesc o călătorie.
Îţi dau orice.
Nu-mi mai doresc nimic din ce ai, drăguţă.
Dar îţi ofer un sfat gratuit: plănuieşte şi tu o călătorie.
Pentru că oamenii se vor trezi
şi îşi vor aminti cine eşti şi ce le-ai făcut.
Vor fi însetaţi de sânge.
BICICLETA LUI PAIGE
IEPURELE ALB
Am crezut că ai plecat.
Dar nu eram sigură, fiindcă nici rămas-bun nu ţi-ai luat.
Îţi aminteşti ce mi-ai spus când am fugit eu?
Ai spus că trebuie să fim unite,
că suntem ca o familie.
Da, îmi pare rău. Nu trebuia să fi plecat.
Ai dreptate. De ce, după toate cele, ai ales să pleci?
Nu vreau să fiu şerif, om de bază aici. Nu-mi doresc nimic din toate astea.
- Şi Henry? - L-am luat cu mine.
- L-ai răpit. - Poate.
Nu vrei să ne bazăm pe tine, dar ţi-ai luat fiul.
Cu siguranţă poţi să-i oferi un cămin stabil.
- Ce e cu tine? - Vreau ce e mai bun pentru el.
Şi fuga e mai bună pentru el? Sau e mai bună pentru tine?
Redevii persoana care erai înainte să ajungi aici.
- Am crezut că te-ai schimbat. - Ai crezut greşit.
Nu contează, trebuie să faci ce e mai bine pentru Henry.
- Adică? - Nu ştiu.
Tu eşti mama lui, e treaba ta. Aşa că află singură răspunsul.
Ca să-l eliberăm, trebuie să trecem zidul.
- Sunt soldaţi peste tot. - Ne trebuie ajutor din aer.
Din aer? Ştiu cine ne poate ajuta, cineva care îmi e dator.
- Nu trageţi, eu sunt! - Scufiţo, ai ceva pe bărbie.
- Ce-ai aflat? - Prinţul tău e încă în viaţă.
- De ce nu pari mulţumită? - Am auzit că e şi regina acolo.
- Ştia că voi veni. - E o capcană.
Da, dar nu contează. Nu mă pot opri acum.
Dar vă înţeleg dacă vreţi să vă retrageţi.
- Nu! - În niciun caz!
Nu e timp de irosit.
- De ce face regina aşa ceva? - I-am distrus fericirea.
Vrea să mi-o distrugă şi ea mie.
Plecaţi!
Ce vrei?
Înţeleg ce o atrage.
Mă întreb cât de incoruptibil vei fi după ce dispare iubita ta Albă-ca-Zăpada.
Orice ţi-ar fi făcut, las-o în pace şi ia-mi mie viaţa.
Cine a vorbit de luat viaţa?
Nu, pedeapsa pentru ea este una mult mai satisfăcătoare.
Jefferson. Ai primit mesajul meu.
Cum să-l fi ratat? Ştii că o privesc.
Cred că e dureros cu fiica ta, Paige, atât de aproape.
Grace. O cheamă Grace. Nu ştii? Tu i-ai schimbat numele.
- Ce vrei? - Ajutorul tău.
Ce te face să crezi că nu te voi ucide după tot ce ai făcut?
Fiindcă nu eşti ucigaş.
Altfel m-ai fi ucis acum 28 de ani, când te-am adus aici.
Ştii că nu-ţi mai recuperezi fiica dacă mor eu.
Putem primi amândoi ce vrem.
Pălăria mea!
Vreau să o foloseşti din nou.
Nu o pot face să meargă, nimeni nu poate. Nu aici şi nu fără magie.
Noroc că am eu nişte magie.
Nu multă...
...dar sper că destulă cât pentru o ultimă călătorie.
- Unde? - Pe tărâmul nostru.
Acolo se găseşte soluţia la o problemă delicată pe care o am.
Cum să scap de persoana care mi-ar putea rupe blestemul.
Emma.
De ce să nu o lasă să facă asta? Nebunia se termină şi plecăm acasă.
La cocioaba ta?
Să vinzi ciuperci la târg? De ce? Când poţi să stai în conacul dat de mine.
Problema mea este aceeaşi cu a ta.
Familia.
Ne vrem copiii înapoi şi îi putem obţine dacă colaborăm.
- De ce să am încredere în tine? - N-ar trebui să ai.
Dar alte oferte nu ai.
După ce terminăm, o trezesc pe Grace şi îşi va aminti tot.
Nu!
Amintirile sunt cel mai cumplit blestem. Să aibă două vieţi în minte, ca mine.
Vreau să uit. Vreau să ne scrii o nouă poveste.
Un nou început aici.
Dragul meu Jefferson, exact asta vei primi.
După ce ne ocupăm de dra Swan.
Mulţumesc, Scufiţă Roşie. Trage!
Să mergem!
Mi-e dor de Tiptil.
Începem! Zâne, atacaţi!
Să mergem!
Aşteaptă!
August, am nevoie de ajutor. Emma vrea să plece.
- Poftim? Mai rar. - Trebuie să o faci să creadă.
Ştiu, Henry. Am dat greş, îmi pare rău.
- Ai dat greş? - Am încercat să-i arăt.
A început cu picioarele, iar acum...
Acum priveşte adevărul fără spoială.
- E de lemn! - Da.
Toate astea... Am avut dreptate, blestemul e real!
- Eşti un puşti inteligent. - Iar tu eşti Pinocchio.
Ce m-a trădat?
Dar de ce redevii din lemn? Ar trebui să fii real, conform poveştii.
Mă transform pentru că nu am fost un băiat foarte cuminte.
Şi...
...dacă blestemul nu se rupe, nici transformarea nu se opreşte.
Îi arătăm Emmei că redevii marionetă şi atunci trebuie să ne creadă.
Va putea rupe blestemul.
Am încercat. Nu vrea să vadă, aşa că nu vede.
Altceva nu mai pot face.
Obosesc. Mi-e greu să merg pe motocicletă şi mi-e greu să merg pe jos.
În curând îmi va fi greu să respir.
- Deci trebuie să facem ceva repede. - Nu avem ce.
Şi vreau să-mi petrec cu tatăl meu puţinul timp rămas.
- Marco. - Ţi-am spus că eşti inteligent.
Toată lumea renunţă.
Mă tem că nu am de ales.
Îmi pare rău, puştiule, dar mă retrag din Operaţiunea Cobra.
Acum totul depinde de tine.
Îmi pare rău, dar nu ai nicio şansă să primeşti tutela.
- După câte a făcut? - Nu poţi dovedi.
Dar ştii cine suferă în urma acestui război?
Ştiu. Henry. Dar nu e bine că petrece timp cu mine?
- Sunt mama lui. - Aşa e, dar şi Regina e.
Autorităţile vor verifica
- ...ce efect ai asupra vieţii lui. - E mai fericit.
Poate. Dar, privit obiectiv, a chiulit de la şcoală,
a furat un card de credit, a fugit şi s-a pus în pericol de multe ori.
- Pentru ei nu e... - Dar pentru tine? Tu ce părere ai?
Acum un timp ţi-am spus să încurajezi lumea lui fantastică
şi poate că am greşit, pentru că s-a retras în acea lume.
- Crezi că îi e mai bine cu ea? - Nu am spus asta.
Crezi că i-ar face rău vreodată?
Nu, niciodată. Tuturor celorlalţi, dar nu lui.
Bune sau rele, acţiunile ei au fost defensive.
Nu judec, dar în multe moduri, sosirea ta a trezit un dragon adormit.
Spune-mi sincer. I-a fost mai bine de când am venit eu?
Nu asta e cel mai important acum, ci ca acest război să se termine.
Dacă veţi fi amândouă în viaţa lui, găsiţi cea mai bună modalitate.
Făt-Frumos!
- Făt-Frumos! - Albă-ca-Zăpada!
Eşti...
Nu.
Nu!
Regina m-a dus la palatul ei.
Dar venisem să te salvez.
Albă-ca-Zăpada...
Aşa va fi mereu viaţa noastră?
Ne vom căuta unul pe celălalt?
Vom fi împreună, sunt sigur.
Să ai credinţă că aşa va fi.
Trebuia să te opresc.
Nu vreau să şterg oglinda de urme de salivă.
Eliberează-l. Lupta ta e cu mine.
Exact la asta mă gândeam şi eu. Ai auzit de negocieri?
Oprim lupta asta îngrozitoare şi purtăm o discuţie.
Doar noi două. Să vii neînarmată.
- Unde ne întâlnim? - Unde a început totul.
Nu mai încercaţi să mă faceţi să mă răzgândesc. Mă duc.
Ţine cuţitaşul în haine.
Am promis că mă duc singură şi neînarmată. Sunt reguli.
- Eşti prea nobilă pentru binele tău. - Ba nu sunt.
Dar prea mulţi şi-au riscat viaţa pentru răfuiala mea cu regina.
- Nimeni nu va mai fi rănit din cauza mea. - Doar tu.
Îţi mulţumesc pentru grijă, dar totul se termină azi.
- Nu te putem lăsa să pleci. - Nu vă cer voie.
Vă mulţumesc pentru ajutor. Vă iubesc pe toţi.
Dar trebuie să fac asta singură.
Nu-mi place, nu am încredere în regină.
- Ai grijă unde calci. - Ce-i aici?
Aici ţin ultima magie pe care o am.
Singura magie de pe lumea asta e cea pe care am adus-o cu mine.
Nu se învârte, nu funcţionează.
Trebuie să absoarbă magia de aici.
Mai am câte ceva, câteva obiecte mici.
Trebuie ceva ce funcţionează încă.
- Cine e? - Cineva dispărut de mult.
Oricine ar fi, are încă proprietăţi magice.
Dă-mi-l, să văd ce pot face.
Dacă îţi vrei fiul şi vrei să te răzbuni, dă-mi-l.
Ce e?
- De ce nu se deschide portalul? - Nu e destulă magie.
Nu putem merge nicăieri.
- Deci ai dat greş. - Poate că nu.
E destulă magie să atingem celălalt tărâm, nu să ajungem.
Poate reuşeşti să iei ceva de acolo.
- Pot aduce ceva aici? - Există vreun obiect care să te ajute?
Poate reuşesc să deschid portalul cât să iei acel obiect.
Trebuie să fie ceva mic, pe care să poţi să-l iei cu mâna.
- E ceva de genul ăsta care să te ajute? - Da.
Cred că da.
Spune-mi timpul şi locul unde acest obiect există.
- Cum? - Gândeşte-te la el, ghidează pălăria.
Excelent! Se pare că funcţionează.
Ce vrei să iei?
Un măr.
Ziua bună, Regina.
Urmează-mă.
Îţi aminteşti când ţi-am oprit calul nărăvaş?
Îţi aminteşti când ţi-am salvat viaţa?
Sigur că da.
- Totul pare la fel. - Nu chiar.
Ăsta e nou.
- E cumva...? - Un mormânt.
Mormântul lui Daniel.
- Daniel? Dar am crezut... - Că a fugit?
Ţi-am spus asta din bunătate, ca să nu te rănesc.
A murit din cauza ta.
Îmi...
- Îmi pare rău. - Şi mie.
Dar nimic nu poate schimba ce s-a întâmplat, ce ai făcut.
Ai promis să-mi păstrezi secretul.
Ai promis, dar ai minţit.
- Eram mică, iar mama ta... - I-a smuls inima din piept din cauza ta!
- Fiindcă nu m-ai ascultat. - Mi l-ai răpit pe tata.
- Nu am suferit amândouă destul? - Nu.
- Ce ai acolo? - Un măr.
Ştiai că merele reprezintă sănătate şi înţelepciune?
- Dar am impresia că ăsta mă va ucide. - Nu, îţi va face ceva mult mai rău.
Corpul îţi va fi mormânt şi o să zaci acolo
însoţită doar de visele născute din regrete.
Şi mă vei obliga să-l mănânc.
Nu, n-ar funcţiona.
Tu trebuie să decizi că vrei, e alegerea ta.
- Şi de ce aş face asta? - Pentru că, dacă refuzi mărul,
Făt-Frumos al tău va fi ucis.
- Nu... - Ţi-am spus, tu alegi.
Dacă mănânc mărul, trăieşte. Ăsta e târgul pe care mi-l propui?
Din tot sufletul.
Felicitări, ai câştigat.
Albă-ca-Zăpada!
Ce i-ai făcut?
Albă-ca-Zăpada!
- Asta voiai? - Da, cu siguranţă.
Şi fiica mea? Grace?
Pe rând. Târgul nu e încă dus la capăt. Mai am de rezolvat o problemă.
Cum să o conving pe Salvatoare
să guste din fructul meu interzis.
- Trebuie să discutăm. - Da, m-am gândit şi eu.
Urma să te sun. Intră.
Simte-te ca acasă, eşti foarte pricepută la asta.
- Ai venit să îmi vorbeşti. - Da. Nu îmi e uşor.
Cred că... Orice ar fi chestia asta dintre noi, trebuie să se termine.
- În fine, un acord. - Fac o înţelegere cu tine pentru Henry.
- Nu fac înţelegeri cu tine. - Plec din oraş.
- Poftim? - Lupta dintre noi e o problemă.
Şi voi pleca, dar pun nişte condiţii.
Am dreptul să-l văd pe Henry, să-l vizitez şi să-mi petrec timpul cu el.
Dacă îl vezi, faci încă parte din viaţa lui.
În orice înţelegere, părţile sunt şi un pic nemulţumite.
Dar să fim sincere, ştim că e imposibil să nu mai fac parte din viaţa lui.
Nimeni nu poate schimba asta.
Aşa e.
Vrei să mă urmezi, te rog?
- Ce propui? - Nu ştiu.
Facem un plan pe parcurs.
Dar e fiul meu.
Da.
Domnişoară Swan!
- Vrei o gustare pentru drum? - Mulţumesc.
Dacă vom fi una în viaţa celeilalte, măcar să ne purtăm cordial.
Faimoasele mele trigoane.
Reţeta e veche, dar plăcinta e delicioasă.
- Mulţumesc. - Sper că îţi plac merele.
- Albă-ca-Zăpada a fost aici. O miros. - Albă-ca-Zăpada!
E aici!
- Am găsit-o pe jos. E...? - Bunicuţo, dă-mi cuţitul!
Poate e doar adormită.
Nu respiră.
A murit.
S-a sacrificat pentru dragostea adevărată.
S-a sacrificat pentru noi toţi.
Se pare că sacrificiul e supraestimat.
Apropo...
Nu! Ce i-ai făcut? Ce-ai făcut?
Sper că poţi primi avansul înapoi pentru călătoria ta.
Pentru că nu pleacă nimeni nicăieri.
Serios? Cum aşa?
Am găsit o soluţie la problema reprezentată de Emma Swan.
- Da? - O soluţie veche şi de nădejde.
Un blestem al somnului.
Cum ai reuşit să obţii aşa ceva în Storybrooke?
Sacrificând ultimul strop de magie avut.
Ai făcut magie din magie.
Sunt sigur că nu e cazul să-ţi amintesc că orice magie are preţul ei.
Poţi să-l plăteşti tu.
Acum blestemul va fi mai puternic ca niciodată,
iar tu vei fi aici, unde ţi-e locul.
Nu înţelegi? Am câştigat.
Orice plan ai fi avut
şi oricare ar fi fost motivul pentru care voiai să se rupă blestemul...
Ghinion. Nu se va întâmpla niciodată.
Bună, Emma! E totul în regulă? Aveai o voce ciudată.
Sunt bine, dar...
Ai avut dreptate ieri, când am vrut să plecăm.
Nu te pot lua din Storybrooke.
- Dar eu nu pot rămâne aici. - Poftim?
- Trebuie să plec. - Adică să părăseşti oraşul?
Da. Am vorbit cu Regina, am făcut o înţelegere.
Ne vom puteam vedea în continuare, dar nu în fiecare zi.
Nu, nu poţi avea încredere în ea!
E singura mea opţiune şi cel mai bine pentru tine.
Când mă lupt cu ea, cineva e rănit.
Nu, eşti doar speriată. Tuturor eroilor li se întâmplă asta.
E momentul dificil de dinainte să ripostezi.
Henry, asta nu e o poveste.
E realitatea. Iar situaţia trebuie să se schimbe.
Nu poţi chiuli de la şcoală, nu poţi fugi
şi nu poţi crede în blesteme.
- Chiar nu crezi? - Eu...
Aşa trebuie să fie acum.
Am făcut o înţelegere şi mi-am folosit superputerea.
Mi-a spus adevărul, va avea grijă de tine.
Da, dar vrea ca tu să mori.
- Haide, Henry... - Doar tu poţi să o opreşti.
De la ce să o opresc? N-a făcut decât să lupte pentru tine.
Dar situaţia a scăpat din mână. Îmi pare rău.
De unde ai plăcinta?
De la Regina.
- E de mere! - Aşa, şi?
- Nu o mânca, e otrăvită. - Poftim?
Nu înţelegi. A făcut înţelegerea ca să mănânci şi să scape de Salvatoare.
Henry... De ce ar face aşa ceva când i-am spus că plec?
- Dacă eşti în viaţă, ameninţi blestemul. - Trebuie să încetezi cu ideile astea.
Dar ăsta e adevărul. Şi faptul că pleci nu va schimba nimic.
- O să-ţi dovedesc. - Nu!
- Ce faci? - Îmi pare rău că fac asta.
Tu nu crezi în blestem şi nici în mine...
...dar eu cred în tine.
Vezi? Vrei şi nişte îngheţată? Ne putem relua discuţia despre... Henry?
Henry?