BLESTEMUL S-A RUPT
SALUTĂRI DIN STORYBROOKE
A FOST ODATĂ CA NICIODATĂ
Dacă merge, nu-i spunem tot.
Nu imediat.
- Phillip? - Da, Aurora.
Ţi-am spus să nu vii după mine.
Cât am dormit? Ce s-a întâmplat?
Nu contează. Ce-a fost greu s-a terminat.
Acum suntem împreună. Vom reface castelul.
Şi regatul nostru.
Aşa cum am visat, o să trăim aici pe vecie.
Unde e restul lumii? De ce trebuie refăcut castelul?
E o poveste lungă. Şi tu, iubito, ai nevoie de odihnă.
- M-am odihnit suficient. - Atunci vino cu mine.
Ai noştri sunt într-un refugiu. Trebuie să mergem la ei.
- Refugiu? Faţă de Malefica? - Nu.
Nu-ţi face griji, nu ne mai poate face rău.
A atacat-o pe mama, apoi pe mine.
- Sunt îngrijorată pe bună dreptate. - Nu fi.
Acum există pericole noi. Dar ne descurcăm cu ele.
- Ce se întâmplă? - Hai să aflăm.
Albă-ca-Zăpada!
Alteţa Voastră?
Blestemul s-a rupt?
Aşa se pare.
- Deci ce facem acum? - Acum?
Acum o găsesc pe fiica mea.
Deci e adevărat.
Ne-ai găsit!
Bunicule?
Da, puştiule, cred că sunt bunicul tău.
Te-a salvat!
Ne-a salvat pe toţi.
Eu... Păi...
Atunci de ce mai suntem aici?
Asta, prietene, e o întrebare excelentă.
- Ce-i cu fumul? - Cine a făcut asta?
- Şi fumul? - De ce?
- Şi ce-a fost cu fumul? - Magie.
E aici, o simt.
E magie la Storybrooke?
Eşti Zâna Albastră, fă ceva magic!
Nu e chiar aşa simplu, Henry.
N-am baghetă. N-am praf de zâne. Lucrurile sunt mai complicate acum.
Haideţi să mergem la persoana care a adus-o. Regina.
- Hai, hai la regină. - S-o prindem!
Nu, staţi!
N-a fost Regina.
Draga mea Belle!
Trebuie să-mi spui ce s-a întâmplat.
- Am fost răpită? - De Regina?
M-a capturat în blestemul ei. De atunci sunt în ospiciu.
De 28 de ani?
În toţi anii ăştia, ai fost aici! Vie.
De-aia ai făcut asta?
- Ai vrut magia pentru răzbunare? - Nu.
Dar s-ar putea să-mi prindă bine.
Nu. Nu!
Nu pot să permit aşa ceva, Belle. Nu vreau!
Uite ce e...
Promite-mi că n-o să te laşi condus de mânie.
Promite-mi că n-o ucizi.
Promite-mi şi putem fi împreună.
Draga mea, îţi promit.
Vrei să ne întrebi ceva? Sigur ai întrebări.
Am întrebări doar pentru dl Gold.
De ce m-a minţit şi ce a făcut oraşului ăstuia?
N-ar trebui să vorbim întâi despre "treburi"?
- Despre ce? - Despre noi. Despre viaţa ta.
Putem discuta mai încolo?
La un pahar de vin... Sau câteva sticle.
Ştiu că e mult de înghiţit. Pentru noi toţi.
- Şi am aşteptat mult clipa asta... - Şi eu la fel!
Mă gândesc la clipa asta de-o viaţă întreagă.
Mi-am imaginat cine ai putea fi.
Dar, din toate scenariile mele, faptul că părinţii mei sunt...
Am nevoie de timp. Atâta tot.
- Haideţi! - Albă-ca-Zăpada?
Aici erai! Vino cu mine, am nevoie de ajutor.
Dr Whale a întărâtat lumea.
Se duc acasă la Regina, vor s-o omoare!
- Grozav, hai să ne uităm! - Nu ne putem coborî până acolo.
Indiferent cine e sau ce a făcut, nu e bine.
Are dreptate. Vă rog! E mama, totuşi!
Trebuie să-i oprim.
Dacă Zâna are dreptate cu magia,
Regina şi-a recăpătat puterile.
Ar putea să-i măcelărească.
Phillip!
- Ce-a fost arătarea aia? - Ceva rău.
Te rog să aştepţi aici, Belle.
Îţi caut ceva de îmbrăcat.
- Ai stat destul în zdrenţele astea. - Mulţumesc.
Deschide! Deschide sau spargem uşa!
Pot să vă ajut?
N-o să mai zâmbeşti mult, Regina.
Ne-ai luat totul. Acum...
Ce-o să faceţi, o să mă omorâţi?
Într-un final. Dar mai întâi, trebuie să suferi.
Am suferit cu toţii destul cât te-am ascultat pe tine.
Da... Vreţi să vă vedeţi regina?
Ei bine, dragii mei...
Iat-o!
- N-are puteri! - Ce?
- N-o lăsaţi să scape! - Deci... Unde rămăsesem?
Dă-i drumul! Lăsaţi-o în pace!
- De ce să te ascult? - Sunt şeriful.
Şi v-a salvat. Pe toţi!
Indiferent ce a făcut Regina, nu avem justificare. Nu suntem criminali.
- Nu suntem din lumea asta. - Eşti în ea.
- Gata, Whale, am terminat. - Lasă-mă! Nu eşti şi prinţul meu.
- Cine eşti, Whale? - Asta e treaba mea.
Treaba mea e să mă asigur că oraşul nu se duce naibii.
Deci e irelevant dacă sunt sau nu "prinţul tău".
Avem multe de lămurit. Şi nu aşa le lămurim.
Iar moartea Reginei n-o să ne ofere răspunsuri.
Trebuie să fie închisă.
Pentru siguranţa ei şi, mai important, a noastră.
- Deci acum sunt prizonieră? - De ce nu ne-am întors?
Pentru că n-avem unde să ne întoarcem.
Ţinutul acela nu mai există.
Hai să vorbim cu Gold.
Magia e altfel aici, drăguţă.
Am observat.
- Presupun că e opera ta. - Majoritatea lucrurilor sunt.
Treci la subiect, Rumple. Ce vrei?
- Ai venit să termini treaba? - Nu.
Eu n-o să-ţi fac nimic.
Mă simt uşurată.
Am promis cuiva că nu te omor.
Cine ar avea o asemenea influenţă?
- Belle. - E în viaţă?
Nu te pricepi deloc să minţi.
Puteam s-o omor. Dar n-am făcut-o.
Da, ai făcut ceva mult mai rău.
Ai ţinut-o în viaţă, ca s-o poţi omorî când îţi convenea.
O soartă mai rea decât moartea.
Ceea ce ţi-am pregătit şi eu ţie.
- Asta e... - Da, drăguţă.
Singurul lucru de care nimeni nu scapă.
Soarta.
Şi îţi promit, a ta e deosebit de neplăcută.
Qui Shen. În ţara ta, le spuneţi Spectre.
- Cine e ăsta? - E o prietenă.
Eşti... fată?
Sunt femeie. Mă cheamă Mulan.
În absenţa ta, mi-a fost un ajutor fără pereche.
Am purtat multe bătălii împreună.
Cu o femeie.
Şi acum avem de dus încă una.
Qui Shen, Spectrul, e una din cele mai periculoase creaturi.
Un devorator de suflete.
Legenda spune că îşi marchează victimele şi le ia sufletele,
condamnându-le pe vecie.
Sunt sunetele sufletelor pe care le-a capturat, care încearcă să scape.
Dar norocul ne-a surâs, pentru că nu ne-a marcat pe niciunul.
Trebuie să pornim la drum.
E-n regulă. O să fim în siguranţă alături de ai noştri.
- Phillip, ce este? - Nimic.
Totul e bine.
Întunecatul te invocă!
Ai grijă de el, Ruby!
- N-o forţa, Albă-ca-Zăpada... - N-o forţez.
- Sunteţi gata? - Trebuie să vorbim.
Eu nu... Adică... Nu vreau să vorbesc.
Dar eu vreau. Gold poate aştepta. Eu nu pot.
Eşti fiica mea. Şi vreau să vorbesc cu tine.
Ştiu că am vorbit şi înainte.
Dar nu ştiam că suntem noi.
Şi am vorbit de lucruri nepotrivite.
- Aventuri de-o noapte, de pildă. - Ce aventuri?
Whale. Eram blestemaţi! N-are importanţă.
Ideea e că nu ştiam că suntem mamă şi fiică.
Şi acum ştim. Şi...
Aşa că, te rog, hai să vorbim.
Bine. Despre ce vrei să vorbim?
Suntem împreună, în sfârşit.
Şi nu pot să nu observ că nu te bucuri!
Ba mă bucur. Dar vezi tu...
Indiferent care au fost împrejurările,
timp de 28 de ani am ştiut un singur lucru.
Că părinţii mei m-au gonit.
Am făcut-o ca să-ţi oferim cea mai bună viaţă.
Aşa faceţi cu toată lumea. Pentru că ăştia sunteţi.
Conducători. Eroi. Prinţi şi prinţese.
Şi e minunat, e grozav.
Dar nu schimbă faptul că toată viaţa am fost singură.
Dacă nu te trimiteam de aici, erai blestemată şi tu.
Dar am fi fost împreună.
Care dintre blesteme e mai rău?
Haideţi să-l găsim pe Gold.
Eu zic să poposim aici. Spectrul apare pe întuneric.
De-aia a fugit prima oară.
Lumina e duşmanul lui.
Şi vrei să ne oprim? Acum?
Îşi caută o ţintă. Ceva viu.
Cel mai bine e să stăm pe loc noaptea.
Are dreptate. Trebuie să ne odihnim aici.
Uite. Ar trebui să dormi.
- Nu pot. - Linişteşte-te şi o să adormi.
Nu, nu vreau să dorm.
Nu după chinul prin care am trecut.
- Ce s-a întâmplat? - Mi-a fost aşa dor de tine!
Şi acum nu mai ai de ce.
Mă duc să caut lemne de foc.
Mă întorc în cinci minute.
Ăsta e un sărut pentru cinci minute?
Recuperez timpul pierdut.
- Te iubesc. - Şi eu te iubesc.
Cu ce vă pot ajuta?
Ne poţi spune ce ai făcut.
Îmi pare rău, explică mai exact.
Ştii bine la ce ne referim!
Ai păcălit-o pe Emma, i-ai luat poţiunea...
Dumnezeu ştie ce ai făcut cu oraşul.
- Şi l-ai pus pe Henry în pericol. - Văd că aveţi multe plângeri.
Poate nu-mi trebuie răspunsuri, doar să te pocnesc.
Serios, drăguţă?
Permite-mi să răspund întrebărilor tale
cu câteva întrebări de-ale mele. Da?
- Puştiul tău iubit, Henry, a trăit? - Da.
Blestemul e rupt?
Şi ia să vedem, dră Swan,
de câtă vreme îţi cauţi părinţii?
Se pare că i-ai găsit.
Cred că nu merit un pumn în faţă,
ci, mai degrabă, mulţumiri.
Răstălmăceşte-mi cuvintele cum vrei, dar ce-a fost ceaţa aia violet?
Ştii tu... Magie.
- De ce? - Nu vă spun.
Ce naiba e aia?
Ăla e darul meu pentru voi.
O să se ocupe de Regina.
- Hai, Emma! - Trebuie să oprim chestia aia.
- N-am terminat. - Da, ştiu.
Încă îmi eşti datoare.
Bună!
- M-ai minţit. - Nu, m-am ţinut de cuvânt.
N-o s-o omor eu.
Te joci cu cuvintele la fel cum te joci cu oamenii.
Dar tot iei deciziile greşite.
- Credeam că te-ai schimbat. - De-o oră, de când mă cunoşti?
Belle, îmi pare rău.
Belle, îmi pare rău!
- Unde e Phillip? - Nu era cu tine?
- A zis că face focul. - Eu fac focul.
Văd.
A plecat. Caii nu mai sunt.
- De ce să plece? - Pentru că a fost marcat.
- Ce faci? - Mă duc după el.
- Se sacrifică pentru tine. - Pentru ambele. Să-l găsim!
- Mă duc singură, m-ai încetini. - Nu te... Mulan!
Mulan!
Mulan, aşteaptă!
Mulan!
Cine-i acolo?
Hei!
Aici!
- Ce naiba era chestia aia? - Un Spectru.
- Un mâncător de suflete. - L-am omorât?
Nu. Se regenerează. O să se întoarcă.
Nu se opreşte până nu-şi devorează prada.
Pe mine.
Cum îl omorâm?
N-aveţi cum. Nu poţi omorî ceva care e deja mort.
Atunci avem o problemă.
Nu noi. Regina are.
- Ce? - David?
- O laşi să moară? - De ce nu?
Atunci Spectrul o să plece.
Ce exemplu îi dai fiicei tale!
Nu, nu-ţi permit să ne judeci!
De unde credeţi că a venit chestia aia?
Gold l-a chemat.
I-am promis lui Henry.
N-o las să moară.
Dacă nu poate fi ucis, ce propui?
Să-l trimitem undeva unde să nu facă rău.
- Henry te-a rugat să mă aperi? - Da.
Jobenul! L-ai avut de la bun început!
- Cum adică? - E jobenul lui Jefferson.
Cine e Jefferson?
Facem torţe pentru când se întoarce. De modă veche, ca mine.
Deci cum funcţionează?
Deschide un portal către ţinutul nostru.
Trebuie doar să trimitem Spectrul acolo.
Da, doar atât.
Nu înţeleg. Credeam că ţinutul nostru nu mai e.
Nu mai e.
Dar dacă-l trimitem într-un loc inexistent...
Îl trimitem în neant.
- Regina... - Încerc!
Am găsit unul din cai.
Vin cu tine.
Rămâi aici, e periculos.
Nu ţi-am cerut voie.
Spectrul acela e periculos. Şi Phillip a plecat ca să te apere.
Chiar dacă nu sunt de acord,
o să-i respect dorinţa, o să te protejez.
- Nu i-am cerut asta. - Nu era nevoie.
Tot ce face e pentru tine.
Şi acum o să moară pentru tine.
Dragostea înseamnă sacrificiu.
Un lucru pe care e clar că nu-l înţelegi.
- Nu-l las să lupte singur! - Nu va fi singur.
Dar cu tot respectul, Alteţă,
şansa lui Phillip sunt eu.
- Îl iubeşti. - Ce?
- Şi tu îl iubeşti pe Phillip. - Îi sunt datoare.
Am luptat de multe ori alături. Nimic mai mult.
Neagă cât vrei, recunosc dragostea când o văd.
Te înşeli.
Phillip!
- Regina! - Ştiu.
David!
Grăbeşte-te!
Nu merge!
Hai, nemernicule!
- Nu! Nu vă apropiaţi! - Phillip, ce faci?
- Ştiţi ce fac. - Te rog, te ajutăm!
Plecaţi! O să mă găsească.
Am fost marcat. E prea târziu pentru mine.
- Plecaţi! Nu există altă cale. - Ba există.
Dă-mi talismanul. Mă marchez eu, vei trăi!
Am ales deja. Să te salvez pe tine. Să vă salvez pe amândouă.
- Nu vreau să trăiesc fără tine! - Nici eu.
Trebuie să aveţi grijă una de alta!
Phillip, nu!
Te iubesc.
- Nu! - Încetează!
Nu, Phillip!
Phillip!
Încetează!
Nu!
- Nu merge! - Care e problema?
Magia e diferită aici.
Acum ar fi momentul!
- Vine! - Regina!
- Nu! - Nu!
Nu!
- Nu vreau s-o pierd din nou! - Nici eu.
Palatul trebuia să fie casa noastră. Aici urma să ne petrecem veşnicia.
Cum ai ajuns să fii blestemată?
Nu eşti singura care s-a sacrificat.
Ar trebui s-o păstrezi tu.
Îţi mulţumesc.
- Unde sunt? - Habar n-am.
- Sunt moarte? - Blestemul a distrus ţinutul.
- Sunt moarte? - Nu ştiu!
- Trebuia să te omor cu mâna mea! - Şi ce te opreşte?
Te crezi prinţ şi mare erou?
Nu eşti decât fiul unui păstor.
Trebuia să te omor când puteam. Şi acum...
- Acum pot. - Mamă!
- Henry, ce cauţi aici? - Ce faci?
E-n regulă. Acum eşti în siguranţă.
- Unde e mama? Unde... - Au dispărut.
Au căzut printr-un portal. Sunt...
- Henry, îmi pare rău. - Ba nu-ţi pare.
Chiar eşti Regina cea Rea.
- Nu vreau să te mai văd. - Nu spune asta!
- Te iubesc. - Atunci dovedeşte-mi-o.
Adu-le înapoi pe Emma şi Mary Margaret.
Şi până atunci, lasă-mă în pace. Lasă pe toată lumea în pace.
Unde o să te duci?
Merge cu mine.
- Bună. - Bună.
Am făcut o plimbare lungă.
- Credeam că nu mai vrei să mă vezi. - Nu voiam.
- Dar mi-am făcut griji. - Spectrul a dispărut.
Regina... trăieşte.
Deci n-ai obţinut ce ţi-ai dorit?
Asta rămâne de văzut.
Încă...
O mai ai?
Ceşcuţa mea ciobită.
Am multe, multe obiecte în magazin.
Dar ăsta...
E singurul la care ţin cu adevărat.
- Şi acum trebuie să pleci. - Poftim?
Trebuie să pleci pentru că, deşi speri să fie altfel,
sunt şi acum un monstru.
Nu înţelegi?
Exact de-asta trebuie să rămân.
- Henry? - Da.
Nu-ţi face griji. Emma şi Mary Margaret sunt în viaţă.
De unde ştii?
- Am încredere. - Dar...
Henry, vino încoace.
O să le găsesc.
Întotdeauna o să le găsesc.
Ar trebui să plecăm de aici. Nu suntem în siguranţă.
- Dar Spectrul a plecat. - Mai sunt.
Trebuie să-ţi povestesc tot.
S-au schimbat multe cât ai dormit.
- Am dormit mai puţin de un an. - Într-un fel.
Cât tu dormeai, iar eu şi Phillip te căutam,
- ...s-a întâmplat ceva mai rău. - Ce?
Ai auzit de Regina cea Rea?
Da.
A aruncat un blestem asupra ţinutului.
Un blestem îngrozitor. A dus pe toată lumea în altă lume.
Dar noi suntem încă aici.
Colţul acesta a rămas neatins. Nu se ştie de ce.
Dar ceva ne-a salvat. Şi am fost îngheţaţi 28 de ani.
Apoi, timpul a început să curgă iar.
Puterea blestemului a scăzut.
Eu şi Phillip ne-am putut relua căutările.
Şi te-am găsit.
Dar ţinutul e plin de pericole mai înfricoşătoare decât crezi.
Cei care am rămas aici ne-am găsit un refugiu.
Trebuie să mergem acolo.
- E ceva acolo. - Nu te apropia.
Ce a adus?
Ce e acolo? Ce vezi?
- Mulan, ce e acolo? - Aici?
Ceva ce a adus Spectrul aici. Ceva ce l-a ucis pe prinţul nostru.