Din episoadele anterioare...
O să aduc magia în ţinut.
- Magia e altfel aici. - Nu vreau s-o pierd iar!
- Şi mama? - E în portal.
O să le găsesc. O să le găsesc oriunde.
- Emma, fugi! - Duceţi-le în groapă!
- Mă auzi? - Ai nevoie de ajutor?
- Cine eşti? - Mă cheamă Cora.
- Cine e? - Regele George.
Îi vreau capul!
Oamenii regelui George sunt aici.
Trebuie să ne mutăm tabăra.
Nu! Nu fugim! Am promis că vom recuceri regatul
şi nu putem face asta cu coada între picioare. Fără supărare.
Dar situaţia s-a înrăutăţit. Regele are un nou general.
- Pe cine? - I se spune "Leviatanul".
Se spune că atacă ca un monstru ieşind din adâncul mării.
- Nu-l vezi venind şi nu trăieşti. - Mai vedem noi.
Cât de aproape e armata lui?
Aş zice că destul de aproape.
- Să ne separăm, ca să-i despărţim. - Exact. Mergeţi!
- Nu vii? - Pe mine mă vrea.
Ai mai multe şanse singură.
Nu-ţi face griji, ne vedem în două zile la cabană.
La cabană? Unde e ea? Eşti sigur?
Suntem logodiţi. Cred că ar fi timpul s-o cunoşti pe mama.
Du-te!
Ce general se ascunde sub o mască? Ce eşti, Leviatanule?
"Leviatan"? Aşa mi se spune?
- Mă cheamă Lancelot. - Lancelot?
- Eşti cavaler al Mesei Rotunde? - Nu mai sunt.
ÎN PREZENT
Sigur o să-şi revină?
Nu-ţi face griji. O să-şi revină.
Ce e locul ăsta? Unde suntem?
E o insuliţă pe care temnicerii noştri o consideră refugiul lor.
- Refugiu? Faţă de ce? - Lumea e un loc periculos.
Ce a mai rămas din ea.
Dar noi n-am făcut nimic rău.
- Nici eu. - Atunci ce cauţi aici?
Sunt aici din cauza a ce a făcut fiica mea.
Blestemul care a distrus ţinutul... Ea l-a aruncat.
- Regina? Eşti mama Reginei? - Da.
Dar nu vă temeţi, aşchia a sărit departe de trunchi.
Sunteţi de dincolo?
- Cum v-aţi întors? - Emma!
- Nu... - Albă-ca-Zăpada, te-ai trezit!
Crezi că Regina e rea? Femeia asta e şi mai rea.
Albă-ca-Zăpada...
Draga mea Albă-ca-Zăpada, te rog să mă crezi.
Orice v-a spus Regina nu e adevărat. Vreau doar să vă ajut.
- Hai să auzim ce are de spus. - Emma...
Acum suntem într-o groapă şi nu prea avem de ales.
Şi Henry e în Storybrooke cu Regina.
- Cine e Henry? - Fiul meu. Îl... împart cu Regina.
- E complicat... - Nu vorbi cu ea!
Ajunge!
Comandantul nostru vrea să vorbiţi.
Deci care e planul pentru Operaţiunea Scorpionul?
- Ce e aia? - E misiunea de căutare a Emmei.
- Preferi Vipera? E a doua opţiune. - Henry, trebuie să vorbim.
- Da, e mai bine Scorpionul. - Nu, nu e asta.
Nu mă iei cu tine? Credeam că îl căutăm pe Jefferson.
- L-am găsit deja. - Ce?
- Şi o să ne ajute? - Nu, Henry, n-o să ne ajute.
- De ce n-ai zis că ai vorbit cu el? - N-am vrut să te dezamăgesc.
Vrei să-ţi găseşti mama, dar Jefferson nu ne poate ajuta.
Trebuie să repar jobenul ăla.
- De ce nu te pot ajuta? - O să am nevoie de magie.
- Şi magia... - Are un preţ. Am citit în carte.
Îmi pare rău, dar nu pot să te implic în aşa ceva.
Dacă chiar vrei să mă ajuţi, du-te la şcoală, unde eşti în siguranţă.
Bine.
- De ce nu mă asculţi? - N-ai avut încredere!
Încercam să găsesc o cale să ajungem acasă.
- Mă descurcam eu cu ea. - Cu Cora?
Nu fi aşa sigură. Eu am trăit aici, Emma.
Cunosc lumea asta şi pericolele ei.
Aşteaptă aici.
De-aia ai venit şi tu? Credeai că sunt neajutorată aici?
Nu. Am venit ca să fiu cu tine.
- Lancelot? - Albă-ca-Zăpada?
Dacă ştiam că voi sunteţi prizonierele lui Mulan,
nu v-aş fi închis.
- Te rog să mă ierţi. - Sigur că da.
Lancelot? Pe bune?
Mi-e prieten vechi. Putem avea încredere în el.
De ce le îmbrăţişează? Sunt vinovate de moartea lui Phillip.
Eşti nouă aici, Aurora. Phillip avea încredere în Lancelot. S-avem şi noi.
- Vreau să se facă dreptate! - Ai grijă.
E periculos să confunzi răzbunarea cu dreptatea.
Mă înţelegi?
- Mă înţelegi? - Da.
- Ce naiba e aia? - E o Himeră.
Nu e tocmai apetisantă, dar asta au reuşit să aducă vânătorii.
- O treime leu, una şarpe, una capră. - Ca un soi de curcan-raţă-pui?
Nu înţeleg. Ni s-a spus că ţinutul ăsta nu mai există.
- Cum aţi scăpat de blestem? - E un mister.
După ce a lovit blestemul, majoritatea am fost smulşi de aici.
Dar câţiva am rămas, în această regiune.
Nu ştim cum şi nu ştim de ce.
N-a fost uşor să ne găsim refugiu, am vărsat ceva sânge.
Dar nicio grijă, aici sunteţi în siguranţă.
Nu putem rămâne. Soţul meu e pe tărâmul celălalt.
Şi fiul Emmei, nepotul meu. Trebuie să ne întoarcem.
- Ne poţi ajuta să găsim un portal? - Nu e înţelept.
Pădurea Fermecată nu e cum ţi-o aminteşti. S-au întors Căpcăunii.
Căpcăunii... Ca ăla din Jack şi vrejul de fasole?
Aceia sunt uriaşii.
Căpcăunii sunt mult mai răi.
De-aia trăim pe insulă, unde suntem în siguranţă.
Te rog, Albă-ca-Zăpada, rămâi. Nu mai există portaluri.
- S-ar putea să ştiu eu unul. - Serios?
Unde?
Nu ştiu dacă ar trebui să spun, cu Cora prin preajmă.
- E puternică. - Nu mai e.
Blestemul i-a luat puterile.
Dar din cauza reputaţiei ei, o ţinem închisă.
N-aş vrea să risc.
Ai încredere în mine, cred că ştiu o cale. Lasă-ne să plecăm.
Bine, vă las. Cu o condiţie.
Luaţi cu voi cel mai curajos ostaş al meu. Mulan o să vă apere.
- Ne apărăm şi singure. - De acord.
Îţi mulţumesc, Lancelot, pentru că m-ai protejat mereu.
- Nu vă zic unde e, orice-mi faceţi! - Ştiu. Nu de-aia te-am adus.
Adu-i musafirei noastre nişte apă.
Eşti fericită, nu-i aşa? Îţi văd sclipirea din ochi.
Să te bucuri de ea. Pentru că poate să moară.
Şi poate fi înlocuită de altceva. De durere.
Tu nu ştii despre durere decât cum s-o provoci altora.
Aici te înşeli amarnic.
Am suferit şi eu.
Fiul pe care l-am iubit a murit înainte de vreme.
Am vrut să-l înlocuiesc cu Făt-frumos.
I-am oferit totul.
Dar el m-a respins, m-a umilit în faţa întregului meu regat.
Pentru "dragostea adevărată".
- Ceva despre care nu ştii nimic. - Ştiu mai multe decât crezi.
- Ai fost îndrăgostit? - Da.
Şi ea mă iubea pe mine.
Eram fericiţi. Foarte fericiţi.
Dar ea a fost blestemată.
A băut o poţiune scârboasă care a făcut-o stearpă.
Familia e totul, draga mea.
Să-ţi pierzi speranţa de a avea una? Nu există durere mai mare.
Făt-frumos îmi putea da speranţă. Dar el mi-a adâncit suferinţa.
Moartea e o soartă prea blândă. Întâi vreau să cunoască durerea mea.
Nu.
- Ai otrăvit-o? - Am blestemat-o.
Nu va avea niciodată copii.
Alege înţelept. Trebuie să fim atente dacă vrem să supravieţuim.
Unde mi-e arma? O vreau înapoi.
- E magică? - Depinde cine apasă pe trăgaci.
Hai după mine. Păşiţi unde păşesc eu. Faceţi ce spun şi am putea trăi.
Mersi de încurajare, dar săptămâna trecută am ucis un dragon.
- Ai văzut vreodată un Căpcăun? - Am ieşit cu câţiva.
Legenda spune că, atunci când te omoară,
ultimul lucru pe care-l vezi eşti tu, muribund, în ochii lor.
Hai să mergem. În curând se întunecă.
N-o lăsa să te sperie, n-o să las să păţim nimic. Ţine-te de plan.
Care e planul? Nu mi-ai spus. Ce se întâmplă?
- Şifonierul. - Şifonierul?
Ăla care m-a trimis pe mine în Maine când eram bebeluş?
Crezi că ne duce înapoi?
Nu ştiu. Să vedem dacă mai există. Abia apoi dacă merge.
- Unde e? - La mine acasă.
Vrei să vezi de unde eşti, Emma? Da, mergem acasă.
Eşti Jefferson, nu? Pălărierul Nebun?
Am nevoie de ajutorul tău.
I-am spus deja bunicului tău că nu pot face nimic.
Ştiu. Dar trebuie să putem face ceva.
Nu cu mine trebuie să vorbeşti, puştiule.
N-am treabă cu magia. Vorbeşte cu maică-ta.
Poate are ceva în tainiţă cu care te poate ajuta.
Tainiţa ei e aici, la Storybrooke?
Nu e treaba mea, vorbeşte cu ea.
Ce e ăla?
- Te caută fetiţa ta, nu? - Ce ştii tu?
Ţi-am citit povestea. Ştiu cum aţi fost despărţiţi.
- Ce cauţi aici? E la şcoală! - Trebuie să mă duc acasă, puştiule.
- Probabil vrea să te vadă. - Dă-te!
- De ce nu te duci la ea? - Pentru că eu am părăsit-o!
- Şi mă urăşte! - De unde ştii?
Mă duceam la ea, dar soarta mi-a amintit că n-ar trebui.
Ba ar trebui! Şi eu am fost părăsit.
Orice e mai bine decât nimic.
Toată viaţa o să se întrebe de ce ai părăsit-o.
E cel mai rău să nu ştii.
Henry? Îmi strângeam lucrurile din birou.
Mi s-a cerut să plec.
Sigur că poate aştepta. Mi-ar plăcea să iau prânzul cu tine.
La Bunicuţa, în zece minute.
Aici e bine. Facem aici tabăra.
Trebuie doar să găsim apă şi să adunăm lemne de foc.
Dacă ne ascundem de Căpcăuni, n-ar fi mai bine să nu facem focul?
Căpcăunii sunt orbi. Vânează doar după auz.
De parcă toată lumea ar şti chestia asta.
Ştiu că nu eşti în elementul tău...
- Mă descurc. - Ştiu.
Eu zic să păzeşti tabăra cât aducem noi apă şi lemne.
- Adică luminişul ăsta mare şi gol? - E cel mai sigur loc.
Nu, stai! Am venit să te ajut.
- După ce mi-ai făcut? - Regele ţi-a făcut.
Eu am un strop de onoare.
Mă crezi naivă? Vrei să am încredere şi să te duc...
La cabana unde prinţul o ascunde pe mama lui?
- De unde ştii? - George ştie unde e.
A trimis soldaţi s-o omoare pe mama iubitului tău.
Făt-frumos e la cabană!
Mamă, e foarte frumos. Intri în casă?
Iartă-mă, vreau să fie totul perfect când îmi cunosc viitoarea noră.
Stai puţin. Auzi?
Intră şi ferecă uşa. Orice s-ar întâmpla, stai înăuntru!
Ce? Ăştia sunteţi toţi?
Fiule?
Mamă!
Ţi-am spus să stai înăuntru!
Ştiu, dar te-am auzit strigând. Am crezut că eşti rănit.
- Îmi pare rău. - Nu, o să te faci bine. Va fi bine.
Îmi pare rău. Am venit cât de repede am putut.
Ea e Albă-ca-Zăpada?
Nu mişca! Din cauza ta s-a dus Phillip.
Ascultă-mă bine, prinţesă!
Şi eu ştiu cum e să fii despărţită de cei dragi!
Ce a păţit Phillip nu e vina noastră.
Găseşte altă cale să-ţi direcţionezi furia.
- Nu-i vorbi aşa! - A vrut să mă omoare.
Vorbesc eu cu ea.
Emma! Ce faci?
Te apăr. Lasă arma!
Ai idee ce-ai făcut?
- Căpcăuni? - Fugiţi!
Aurora! Pe aici.
Haideţi!
- Despărţiţi-vă! - Hai!
Acolo!
Pe bune?
Lasă-mi fiica în pace!
Trebuie să-i împuşti în ochi.
- Când ai tras ultima oară cu arcul? - Acum 28 de ani.
Dar e ca mersul pe bicicletă.
- De unde ai ştiut că-l nimereşti? - N-am ştiut.
Data viitoare să mă asculţi.
- Pistolul ăla n-are rost aici. - Da...
Ar trebui să mergem.
E otrăvită.
- Atunci găsim un antidot. - Sau poate ne ajută Zânele.
Mă tem că e nevoie de ceva mai puternic decât praful de zâne.
Lacul Nostos. Am mai fost acolo. Apele lui au puteri magice.
Le-am văzut făcând un om dintr-o statuie.
- Nu e departe. O zi de mers, maxim. - Pregătesc o căruţă.
- Cred că e o poveste deosebită. - Ce poveste?
Cum a ajuns mercenar un cavaler al Mesei Rotunde?
Adică cum am căzut în dizgraţie?
La fel cum ai ajuns tu să fugi de regele George. Din cauza unei femei.
Noi o luăm înainte. Nu lipsim mult.
Îţi mulţumesc.
- Măcar te ajut să stai mai comod. - Nu pentru asta.
Pentru că i-ai dat fiului meu ceva în care să creadă.
Toată viaţa nu şi-a dorit decât să aibă o soţie şi un fiu.
Nu te speria, poate să fie şi fetiţă.
Ai încredere în mine, nu contează decât să fie sănătos.
Dă-mi voie să-ţi arăt ceva.
Mama mi-a dat ăsta când am rămas gravidă.
Mi-a zis că a fost vrăjit de o ţigancă.
Prezice sexul primului tău născut, chiar înainte să rămâi însărcinată.
- Şi funcţionează? - A mers cu băieţii mei.
Dacă se balansează de la nord la sud, e băiat.
Şi de la est la vest, e fată.
- Vrei să vedem? Doar noi două? - Nu cred că e o idee bună.
Fă-i pe plac unei bătrâne, te rog. Mă ajută să nu mă mai gândesc la...
Ştii tu.
Poftim.
Nu-ţi face griji, e doar o superstiţie.
Ce e, draga mea?
Poţi să-mi spui orice, Albă-ca-Zăpada.
Regele George... Când m-a prins, m-a blestemat.
Ca să...
Ca să nu pot avea copii.
Nu-ţi face griji.
Dacă apa lacului Nostos mă vindecă pe mine, te va ajuta şi pe tine.
- Aşa crezi? - O să fii o mamă minunată.
Ne apropiem.
Aurora, trebuie să ţii pasul.
Îmi pare rău, dar nu-s îmbrăcată cum trebuie pentru pădure. E frig.
Poate trebuia să mă asculţi şi să nu vii.
Poftim.
- Am încercat să-ţi omor prietena. - E mama.
Dar cred că e în stare să aibă grijă de ea.
Şi te înţeleg. Nu eşti singura care a făcut greşeli în ultima vreme.
Ce fel de corset e ăsta?
Aici!
- Asta e? - Da. Asta e casa noastră.
Unde e lacul?
Aici era. A dispărut.
Era mai bună Operaţiunea Vipera.
- Eşti bine? - Da.
- De unde ştiai că-s aici? - Ai invitat-o pe mama ta la prânz.
Când n-ai venit, s-a uitat în birou.
A văzut că au dispărut cheile şi şi-a dat seama.
Ar fi venit după tine, dar nu credea că o să vii cu ea.
- Henry, ce-a fost în capul tău? - Vreau să le aduc înapoi.
Nu trebuia să fie aşa! Trebuia să fiu acolo, cu ele.
Să călăresc, să învăţ să lupt cu sabia.
Ştiu. Ştiu. Nu-i nimic.
Pentru că o să facem toate astea împreună.
Hai, trebuie să mergi la şcoală.
Eu trebuie să mă asigur că nu mai găseşte nimeni locul ăsta.
E vina mea. Am ucis-o pe sirena care trăia aici.
De-aia a secat lacul.
Nicio grijă. Mama m-a crescut lângă un lac.
S-ar putea să mai fie apă. Trebuie doar să ştii unde să cauţi.
Dumnezeu a avut milă de ea.
Ai găsit?
Doar atât a rămas. O guriţă.
- Ajunge s-o facă bine pe mama? - O să aflăm.
Bea-o tu.
- Ultima guriţă, vreau s-o bei tu. - Nu pot.
Apa poate desface blestemul. Ca tu şi fiul meu să aveţi copii.
Dar tu o să mori. Nu te las să-ţi sacrifici viaţa.
Asta fac părinţii. Se sacrifică pentru copiii lor.
- Într-o zi, o să înţelegi. - Nu.
Poate că e mai bine aşa. Eu am crescut fără mamă.
N-aş şti cum să fiu mamă. Apa asta e pentru tine.
Mamă! Rugăciunile ne-au fost ascultate!
Lacul ăsta mai are magie. Poftim, bea.
Ai încredere, Albă-ca-Zăpada. O să găsim altă cale.
Doamne, Dumnezeule...
O recunosc din cartea lui Henry.
Vino, o să stăm de pază la poartă.
Nu credeam că o să mai văd locul ăsta.
Camera asta... aici era leagănul tău.
Am trăit aici?
Nici măcar o noapte n-ai apucat să stai aici.
Dar asta e viaţa pe care voiam s-o ai.
Aici voiam să te învăţ să mergi.
Să vorbeşti.
Să te îmbraci pentru primul tău bal.
Şi n-ai putut. N-am putut să fim o familie.
Avem o familie, la Storybrooke.
Şi au nevoie să ne întoarcem acolo.
Cum îl facem să meargă?
- De ce nu merge? - E nevoie de timp pentru vindecare.
Nu. Am mai folosit magia asta. A mers imediat.
N-am avut suficientă apă. Ne mai trebuie apă.
Fiule, lasă.
Nu mai e magie aici.
Şi nu vreau să-mi petrec ultimele clipe aşa.
- E vina mea. Îmi pare tare rău. - Pentru ce?
Pentru că eşti fericit? Pentru că ţi-ai găsit jumătatea?
Mi-aş da bucuroasă viaţa ca să fii tu fericit.
Regret doar că n-o să trăiesc să te văd însurat cu Albă-ca-Zăpada.
Ba o să mă vezi.
Lancelot, cavalerii Mesei Rotunde căzuţi în dizgraţie oficiază nunţi?
Aş fi onorat.
În ţara mea, există o legendă despre un pocal care dă viaţă veşnică.
La fel să fie şi dragostea voastră! Puternică, adevărată şi veşnică.
Adio, mamă.
- De unde se porneşte? - E mai complicat.
Trebuie să-l ducem pe insulă.
Sper să găsim destulă magie ca să-l activăm.
- Cum o să-l ducem? - O să ne ajute un prieten.
Lancelot! Ce cauţi aici?
Am vrut să mă asigur că sunteţi bine.
- Unde sunt Mulan şi Aurora? - Le-am trimis să caute mâncare.
Astă-seară stăm aici. Mâine ne întoarcem.
Deci ăsta e portalul pe care-l căutaţi?
Cel prin care a trecut Emma. Aşa a scăpat de blestem.
- Remarcabil! - E făcut dintr-un copac fermecat.
Dar nu mai are magie.
Un portal atât de puternic trebuie să poată fi reîncărcat.
De ce te interesează aşa mult?
Vreau să ajungi acasă la soţul tău.
Şi tu la fiul tău, Henry. Cred că le e dor de voi.
Nu te apropia, Emma! Nu e cine pretinde.
Păi şi atunci cine e?
- Unui singur om i-ai spus de Henry. - Corei.
Eşti o fată deşteaptă.
- Unde e Lancelot? - E mort. L-am omorât de mult.
- Şi te dai drept el de atunci. - Pe mine nu m-ar asculta.
Şi fiecare regat are nevoie de un erou, nu-i aşa?
Mulţumesc, Albă-ca-Zăpada. Caut un portal de multă vreme.
Nu credeam că tu o să mă ajuţi să-l găsesc.
De ce? De ce faci asta?
Vreau să-mi văd fata. A trecut prea multă vreme.
Şi mi-ar plăcea să-mi cunosc nepotul, pe Henry.
Ba n-o să-l cunoşti!
Nu!
Mulan!
Ne mai vedem noi.
- Eşti teafără? - M-ai salvat.
Păi... Unde e Cora?
- A dispărut. - Şi portalul nostru, la fel.
Îmi pare rău. Doar pe ea o mai aveai din familie.
Nu-i adevărat. Te am pe tine.
Te iubesc, Albă-ca-Zăpada. Putem să ne întemeiem altă familie.
Poftim. Ăsta a fost al ei. Ar fi vrut să ţi-l dau ţie.
Mama spunea că poate prezice ce sex va avea copilul tău.
- Te rog, nu... - E doar o superstiţie.
- Trebuie să-ţi spun ceva. - Ce e? Ce s-a întâmplat?
- O să avem un copil! - Poftim?
O să avem copii!
Ai să-mi spui ceva?
- Adică în viitor. - Sigur că o să avem.
Ce spune medalionul că va fi? Băiat, nu-i aşa?
Nu mai ştiu ce înseamnă fiecare direcţie.
Va fi o surpriză.
O să dau semn armatei să se adune. O să recucerim regatul.
Şi o să ne întemeiem o familie.
Tu eşti de vină, nu-i aşa?
Ruth s-a prefăcut că bea apa!
Te-a pus s-o torni în pocalul de nuntă, ca s-o beau eu.
Aşa s-a rupt blestemul regelui George, nu-i aşa?
Habar n-am la ce te referi.
Deci ce o să fie copilul tău?
Fetiţă.
Lancelot a fost între cei mai nobili cavaleri pe care i-am cunoscut.
Cum am putut fi aşa oarbă? Cum de n-am văzut că era Cora?
Şi pe mine m-a păcălit când a luat altă formă.
- Ce le spunem celor de pe insulă? - Adevărul.
Că Lancelot a fost ucis de un duşman malefic şi că a murit cu onoare.
Cora e liberă, trebuie s-o găsim.
Trebuie să apărăm regatul rămas.
- Cine o să ne conducă? Tu? - Nu. Ea.
Sunt onorată.
- Dar ne întoarcem în Storybrooke. - O să vă ajutăm.
- Vom găsi o cale. Nu-i aşa? - Da.
Poate o să mă ajute să-mi direcţionez furia.
Haideţi!
Îmi pare rău că am dat foc portalului cu care ajungeam acasă.
Nu trebuia să ajungă la Henry.
- Eu... - A trebuit să te gândeşti la el.
Atâta vreme am fost mânioasă pe tine!
Mă întrebam cum ai putut să mă laşi să cresc fără tine.
Dar când am văzut toate astea...
Ai renunţat la tot pentru mine.
Şi încă o mai faci.
Scuze, nu mă pricep la asta...
Cred că...
Nu-s obişnuită să fiu prioritatea cuiva.
Obişnuieşte-te acum.
Grace?
Tati!
M-ai găsit! Ştiam că o să mă găseşti.
M-am gândit. Dacă vrei să mă ajuţi, trebuie să acţionăm cu cap.
Aşa că am luat astea în drum spre casă.
- Pe bune? - Da, eşti nepotul unui prinţ.
Cred că e timpul să înveţi să mânuieşti sabia.
Henry, nu pot să le aduc înapoi fără tine.
Ce spui? Mă ajuţi?
- Mă înveţi să lupt cu dragonii? - O să ajungem şi acolo.
Stăpâne... En garde!
Vino încoace! Sus sabia!