E... E foarte frumos.
Cu ce ocazie?
Noi suntem ocazia.
N-am prea ieşit de când s-a retrezit Storybrooke.
Aşa că m-am gândit să-l vedem. Împreună.
Măiculiţă...
Îţi mulţumesc.
Nu-ţi face prea mari speranţe, distracţiile sunt puţine.
Nu asta am vrut să spun.
Mulţumesc pentru ce faci. Pentru cum te schimbi.
'stiltskin, îmi vreau târnăcopul!
Îmi pare rău, prăvălia e închisă.
- E al meu, dă-mi-l! - Prăvălia e tot închisă.
Nu orice e la tine îţi aparţine.
Nimic din prăvălia asta nu e al tău.
Şi tu? Cum poţi să stai cu un asemenea monstru?
Sau şi tu îi aparţii?
Cum îndrăzneşti?
Îţi vrei toporul? Bine!
- Rumplestiltskin... - Ţi-l dau. Înfipt în piept!
Opreşte-te!
Tu nu mai eşti aşa!
Ba sunt, drăguţă! Întotdeauna am fost şi întotdeauna voi fi.
A FOST ODATĂ CA NICIODATĂ
Milah? Bae? Am venit acasă!
- Bună. - Tati?
Unde e mami?
Probabil a pierdut noţiunea timpului.
Ia-ţi haina.
O s-o găsim.
Da, trei!
Milah? Milah, e timpul să mergem.
Foarte bine. Atunci du-te.
- Cine e ăsta? - Nimeni. Bărbatul meu, atât.
E un pic mai înalt decât spuneai.
Te rog! Ai responsabilităţi.
Da? Cum ar fi să fii bărbat şi să lupţi cu Căpcăunii?
Alte soţii sunt văduve respectate, iar eu sunt înlănţuită de laşul satului.
Am nevoie de o pauză.
Fugi acasă, Rumple.
La asta te pricepi cel mai bine.
- Mamă? - Bae?
Trebuia să aştepţi afară, fiule.
Doar nu-ţi doreşti să fi murit
în războiul cu Căpcăunii, aşa-i?
Aş vrea să te fi dus la luptă. Tu nu?
Sunt în viaţă.
Şi sunt aici, cu tine şi cu Bae.
Asta nu e viaţă. Nu pentru mine.
- De ce nu putem să plecăm? - Am mai discutat asta.
Nu e nevoie să fii fricosul satului.
Am putea s-o luăm de la capăt.
Unde nu ne ştie nimeni.
Să vedem lumea de dincolo de satul ăsta.
Ştiu că nu e viaţa pe care ţi-ai dorit-o, dar poate fi frumoasă.
Poftim.
Măcar încearcă.
Dacă nu pentru mine, atunci pentru Bae.
Bine, o să încerc.
- Bună. - Bună.
Ce faci?
Voiam să-ţi pregătesc micul-dejun.
Nu, la subsol.
Te-am văzut exersând vrăji.
Hai la masă.
Nu, trebuie să vorbim!
Erau doar câteva vrăji, n-ai de ce să-ţi faci griji.
Atunci fii sincer cu mine. De ce ai adus magia aici?
Ţi-am spus, magia înseamnă putere.
De ce ai nevoie de ea?
Spune-mi!
N-ai nevoie de putere, Rumple. Ai nevoie de curaj, să te deschizi în faţa mea.
Rumplestiltskin, du-te la docuri.
- De ce? - Piraţii au răpit-o pe Milah.
Pleacă corabia, trebuie să te grăbeşti!
Ridică-te în faţa căpitanului!
Îmi amintesc de tine de la cârciumă.
E plăcut să faci impresie.
Ce prost-crescut sunt! Nu m-am prezentat.
Killian Jones.
Ce cauţi pe corabia mea?
Mi-ai luat soţia.
Am "luat" multe soţii.
Vezi dumneata, avem un fiu şi are nevoie de mama lui.
Şi eu am o corabie întreagă de bărbaţi care au nevoie de companie.
Te implor! Dă-i drumul!
Nu-mi place târguiala.
Dar mă consider om de onoare. Am codul meu de conduită.
Dacă îţi vrei cu adevărat soţia înapoi,
nu trebuie decât s-o iei.
E primul tău duel, să înţeleg?
E foarte simplu. Vârful ascuţit se bagă în adversar.
Hai. Ridic-o!
Omul care nu e dispus să lupte pentru ce vrea merită ce primeşte.
Te rog, domnule! Ce să-i spun băiatului meu?
Spune-i adevărul, că tatăl lui e un laş.
Săpaţi în continuare, pitici!
- Au găsit praf de zâne? - Nu, nu încă.
Dar vor găsi.
Şi vom putea să le aducem înapoi pe mama şi pe Mary Margaret.
Mă întorc mai târziu cu prânzul.
Ce nu-mi place praful de mină...
Leroy, dacă găsiţi ceva, sunt la biroul şerifului.
- Preiei rolul de şerif? - Da, până se întoarce Emma.
Belle?
Măcar vino să mănânci ceva.
Belle?
URZEALA TRANDAFIRILOR
A luat cumva fiica ta legătura cu tine?
E cumva o glumă proastă?
Aş fi făcut anunţul dacă ştiam unde e?
Singurul motiv pentru care a dispărut e că m-am înţeles cu tine.
Speram să fi supravieţuit nelegiuirii.
Şi a supravieţuit.
Atunci de ce nu m-a căutat?
Te-a căutat. A făcut chiar şi un anunţ ca ăsta.
Să ghicesc, l-ai aruncat tu la gunoi.
Nu mă aştept să mă ajuţi. Vreau doar să ştiu că e în siguranţă.
Şi acum, mulţumită ţie, niciunul din noi nu ştie unde e.
Eşti un monstru, Rumplestiltskin.
Chiar eşti tu! Întunecatul. În carne şi oase, sau din ce-oi fi făcut.
Ai făcut eforturi să te întâlneşti cu mine.
Pentru binele tău, sper să consider că a meritat.
Cauţi ceva, am auzit. Şi, din fericire,
eu sunt un om care face rost de obiecte greu de găsit.
De pildă, un bob.
Un bob vrăjit, care te poate transporta între lumi.
- Am auzit că nu mai sunt în ţinutul ăsta. - În ţinutul ăsta, nu.
Dar vin corăbii din ţinuturi îndepărtate cu comori cărora nu le ştiu valoarea.
- Dar tu o ştii? - Cu asta mă ocup.
Şi ştiu ce se zvoneşte despre cine dă mai mult.
Şi ce se zvoneşte?
Că ai fost un mare laş.
Ai devenit Întunecatul să scapi de stigmat şi să-ţi aperi fiul pe care...
Nu e frumos să răspândeşti zvonuri!
Unde e bobul de fasole?
Nu-l am, dar pot să-l obţin. Jur!
N-ai auzit cât cer pe el.
Eu fac aur din paie. Banii n-ar trebui să fie o problemă.
Nu vreau bani. Vreau viaţă veşnică.
Numai Întunecatul are viaţă veşnică.
Uite, ştii ce pot să-ţi dau? Tinereţe.
Să dau ceasul înapoi până eşti iar băieţel.
E suficient. Bine.
Dar nu uita, dacă nu-mi dai ce cer,
o să dau ceasul înainte şi te fac oale şi ulcele.
Mulţumesc. Îţi mulţumesc.
Eşti sigur că nu vrei nimic?
Unde mi-e echipajul cel jalnic?
- Aici suntem, căpitane! - Unde mi-e berea?
Ştii, brusc mi s-a făcut foarte sete.
Noroc!
Mulţumesc.
Eşti bine? E al treilea ceai cu gheaţă de azi-dimineaţă.
N-aş vrea să-ţi chem un taxi.
N-am mai băut ceai cu gheaţă până acum. E delicios.
Nu te-am mai văzut aici.
Am fost întreţinută până de curând.
Să ghicesc... Despărţire urâtă?
Cred că într-acolo mă îndrept.
Ai unde să stai? Ai rude aici?
Nu sunt sigură... Încă le caut. Dar deocamdată sunt singură.
Poate-ţi închiriază Bunicuţa ceva.
Serios?
Mulţumesc!
- Eu sunt Ruby. - Belle.
De fapt, am nevoie să-mi clădesc o viaţă a mea. Să-mi găsesc de lucru.
Ce-ţi place să faci?
Păi... Îmi plac cărţile.
Biblioteca e închisă de mult. Dar lucrurile se schimbă.
Poate e nevoie de o bibliotecară.
Mă scuzaţi, domnişoară.
M-ai speriat!
Îmi puteţi da un bănuţ?
Nu, îmi pare rău. N-am niciun ban.
Vă vedeţi cu cineva? Poate are el.
Nu mă văd cu nimeni. De ce?
Voiam să mă asigur.
Hei, tu! Stai!
Şi şobolanii sunt mai politicoşi decât tine.
Mă scuzaţi, domnule.
M-am înşelat.
Nu semeni cu un şobolan. Mai degrabă aduci cu un crocodil.
Cum te cheamă, crocodilule?
- Tu! Îmi amintesc de tine. - E plăcut să faci impresie.
Ce prost-crescut sunt! Nu m-am prezentat.
Rumplestiltskin.
Sau, cum mă cunoaşte lumea, Întunecatul.
Văd că-mi cunoşti reputaţia.
- Aşa e. - Bine!
O să economisim timp
în secţiunea de întrebări şi răspunsuri a jocului nostru.
- Ce vrei să ştii? - Ce face Milah, desigur.
Cine?
Mi-ar plăcea să te fac să-ţi aminteşti.
Dar aş face cam multă mizerie.
E moartă.
A murit de mult. Ce vrei?
N-am apucat să ne duelăm.
Nu acum. Mâine-dimineaţă, în zori.
Nu sunt crud. Pregăteşte-ţi testamentul.
Şi petrece-ţi seara asta ştiind că va fi ultima.
Poate că sunt crud.
Şi să nu te gândeşti să fugi, pentru că o să te găsesc
şi o să-ţi despic tot echipajul ca pe peşti.
Pot să vorbesc puţin cu tine?
- Acum eşti şerif? - Interimar.
Şi trebuie să mă apuc să repar încurcătura în care ne-ai băgat.
Îmi cer scuze. Am avut un moment de rătăcire.
Ştiu, am venit să-ţi cer tocmai ţie ajutorul.
Atunci ştii că o să te refuz.
Ascultă-mă întâi. Am venit să reclam o dispariţie.
Fata a plecat de la mine azi de dimineaţă. O cheamă Belle.
Spuneai că ai iubit pe cineva.
Da, ea e.
- Mi-ai mai spus că a murit. - Aşa am crezut.
De ce n-o urmăreşti cu vraja pe care mi-ai dat-o?
Merge doar dacă ai ceva de-al persoanei şi eu nu am.
De unde ştii că a dispărut şi nu a fugit?
Nu ştiu.
Oamenii din oraş nu sunt dispuşi să mă ajute.
Dar tu eşti într-o situaţie în care poţi să mă înţelegi.
Mă ajuţi?
Hai, ia-o, drăguţă, şi să începem.
Nu e nevoie.
Scuze, dar să omor un om cu sabia lui e o chestie prea delicioasă ca s-o ratez.
Corăbii care navighează noaptea... O corabie, cel puţin.
Hai, sunt pregătit să mă omori.
Nu.
Ştii cum e să-ţi răpească cineva soţia?
Să simţi că nu-l poţi opri?
Te simţi de parcă ţi-ar smulge cineva inima din piept.
De fapt, dă-mi voie să-ţi arăt.
Încetează!
Milah?
Cine eşti şi ce vrei de la mine?
Sunt un om care găseşte chestii greu de găsit.
În cazul ăsta, "chestia" ai fost tu.
Cine te-a pus să mă cauţi?
Belle?
- Ce dor mi-a fost de tine! - Tată!
Îmi pare rău că a trebuit să ne reîntâlnim aşa.
Te rog să înţelegi, n-am avut de ales.
Erai musai să mă răpeşti?
Când s-a rupt blestemul, te-am căutat peste tot
şi am aflat că Întunecatul te ţine prizonieră.
Nu mă ţinea prizonieră, stăteam cu el de bună voie.
Adică te-ai îndrăgostit de el?
- Dar mă tem că s-a terminat. - Aşa şi trebuie!
Jură-mi că nu-l mai iubeşti! Că n-o să-l mai vezi niciodată.
Hei, nu... Nu mai sunt copil!
Nu înţelegi ce o să-ţi facă.
Ce ţi-a făcut deja.
Nu, tu nu înţelegi. E viaţa mea!
Atunci nu-mi laşi de ales. Îmi pare rău.
- Dă-i bătaie. - Tată!
Tată, ce faci? Termină!
- Adio, Belle. Te iubesc. - Tată!
Mai ştii când ai transformat un măcelar în porc?
Nu, nu-mi amintesc. De ce?
El îşi aminteşte. Se pare că era tatăl lui.
Încep să înţeleg de ce nu vrea nimeni să te ajute.
- A văzut-o pe Belle? - Mă tem că nu.
- Unde mergem acum? - La Bunicuţa.
Să vedem pe cine ai terorizat şi acolo.
Pot să te întreb ceva?
Despre tine şi Mary Margaret.
- Cum ai făcut? - Îmi ceri sfaturi despre relaţii?
Nu, evident că nu.
Cu sinceritate. Aşa am făcut relaţia să meargă.
Ne-am străduit şi am fost sinceri unul cu altul.
Eu nu mint.
E o diferenţă între adevărul brutal şi sinceritatea inimii.
Blestemul ăsta m-a învăţat cel mai bine.
Milah!
Cum?
- Milah, trebuie să fugi! - Nu plec fără tine.
Ce drăguţ!
Se pare că nu ştiam toată povestea.
- Zi-mi-o, Milah. - Te rog, nu-l răni. Îţi spun.
Trece timpul, drăguţă!
În noaptea când m-am întâlnit cu Killian şi echipajul lui la cârciumă,
mi-a povestit despre locurile pe unde fusese.
Şi m-am îndrăgostit de el.
N-am vrut să se întâmple aşa.
Dar n-am ştiut cum să-ţi spun adevărul. Iartă-mă.
Şi iată-ne...
Tu ai venit să salvezi viaţa iubitului tău, piratul.
Nu mi-am dat seama de puterea dragostei adevărate.
E impresionantă. N-aş vrea să vă despart.
De fapt, aş vrea. Foarte mult.
Stai! Am un lucru pe care ţi-l doreşti.
Mi-e foarte greu să cred asta.
De unde ai aia?
Ştii de la cine am luat-o.
Nu ştiu de ce vrea Întunecatul un bob de fasole vrăjit.
- Dar eu îl am. - Simt un târg în aer.
Bobul magic în schimbul vieţilor noastre. Ne-am înţeles?
Vreau să-l văd întâi.
Belle, da?
Îmi pare rău, dar n-o ştiu.
Ruby, ascultă-mă.
Dacă ai văzut-o, trebuie să-mi spui. N-o să păţească nimic.
- Şi cu el cum rămâne? - Mă descurc cu el. Ai încredere în mine.
A fost aici mai devreme, căuta de lucru.
I-am spus de bibliotecă.
- Crezi că s-a dus acolo? - Nu ştiu.
Dar când o găsiţi, daţi-i asta. A lăsat-o la masă.
E a mea.
N-avea nimic de vreme rece.
- Eşti sigur că nu păţeşte nimic? - Da. De ce?
Cred că pot s-o găsesc.
De când s-au schimbat lucrurile pe aici, sunt mai sensibilă la mirosuri.
Îi simţi mirosul?
Din cauza chestiei cu lupul, cred.
- Ce e? - O simţeam, dar i-am pierdut urma.
Florile sunt de vină. N-o mai pot urmări, îmi pare rău.
Să nu-ţi pară. Asta e prăvălia tatălui ei.
Iar tu? Afară!
Asta e prăvălia mea şi nu eşti binevenit!
- Unde e Belle? - N-o să păţească nimic.
- Suntem îngrijoraţi, atâta tot. - Să nu fiţi. E bine.
- Nu mai e nevoie s-o căutaţi. - Dacă aş putea să vorbesc cu ea...
Vrei s-o distrugi, cum distrugi tot!
N-o să te las.
- Ce i-ai făcut? - Doar într-un fel va scăpa.
- Ce-ai făcut? - Trebuie s-o fac să te uite.
Cu orice preţ. Chiar dacă mă uită şi pe mine.
O trimite peste graniţa oraşului!
Unde vrei s-o pui să treacă?
Ştii că avem patrule ca să nu treacă nimeni din greşeală.
Cum plănuieşti s-o treci dincolo?
Unde? Unde o trimiţi dincolo?
- Spune-mi unde! - Termină, o să-l omori!
Ai fost în mină!
Tunelele ies din oraş.
Plecăm! Plecăm!
- Milah, ce s-a întâmplat? - Adu apă!
Şi adu-mi-l pe prizonier, cu tot ce avea la el!
- Aduceţi prizonierul! - Măi...
Se pare că ţi-ai găsit familia pe care n-ai putut-o avea cu mine.
Hai, urcă!
Ai cerut să-l vezi şi l-ai văzut.
Ne-am înţeles? Putem merge fiecare pe drumul lui?
Adică dacă te iert?
Dacă pot să merg mai departe?
Poate. Poate.
Văd că vă iubiţi cu adevărat.
Mulţumesc.
Am o singură întrebare.
Ce vrei să ştii?
Cum ai putut să-l părăseşti pe Bae?
Ştii cum a fost să mă duc acasă în noaptea aia?
- Rumple... - Să-i zic fiului nostru...
- Te rog! - ...că mama lui e moartă?
Am făcut rău că te-am minţit. Eu am fost cea laşă.
L-ai părăsit! L-ai abandonat!
Şi nu trece zi fără să-mi pară rău...
Nu ajunge să-ţi pară rău!
L-ai părăsit!
Am lăsat suferinţa să-mi întunece judecata.
Şi de ce sufereai atât?
Pentru că nu te-am iubit niciodată.
Milah!
Nu!
Te iubesc.
Nu!
Diavole, poate eşti mai puternic acum, dar nu eşti mai curajos!
Acum vreau lucrul pentru care am venit.
Peste cadavrul meu!
Mă tem că n-o să mori, amice.
Vreau să trăieşti, ca să suferi cum am suferit eu.
Nu mă omori doar cu atât, drăguţă.
Chiar şi demonii pot fi ucişi. O să găsesc o cale.
Sper să trăieşti suficient. Baftă!
Te rog, încetează! Te rog! Ce faci?
Te trimit peste graniţa oraşului.
Când o treci, o să uiţi cine erai şi pe cine ai iubit.
Cu asta o să găseşti cheia.
Am lăsat-o pe fundul vagonului. Baftă!
Nu! Te implor! Te rog, nu face asta!
Ce se întâmplă?
Foarte... Tare!
Belle, eşti teafără?
Cred că da.
Mai ştii cine sunt?
Da. Rumplestiltskin. Îmi amintesc.
Ce s-a întâmplat?
Îţi mulţumesc pentru ce ai făcut.
Dar tot nu ai curaj să fii sincer cu mine.
- Belle, asta e... - I-am zis şi eu.
Hai cu mine, scumpo.
După ce ai vrut să-mi faci? Nici tu nu eşti mai bun, tată.
Nu tu decizi ce simt sau nu simt eu. Eu decid.
Dacă vă păsa de mine, vreunuia dintre voi, m-aţi fi ascultat.
Nu vreau să vă mai văd, pe niciunul dintre voi.
Ăsta e clasic.
Siropul se pune pe clătite, chestiile rotunde.
Dar mie-mi place să-l pun peste tot.
Îţi mulţumesc.
Nu doar pentru micul-dejun, pentru tot.
Stai liniştită.
Poţi rămâne aici până te pui pe picioare. Bunicuţa nu se supără.
Era să uit.
Cineva ţi-a lăsat asta la recepţie.
BIBLIOTECĂ
ÎMPRUMUTURI - RETURNĂRI
"Putem sta în biblioteca noastră"
"şi, totuşi, să fim în toate colţurile Pământului."
Tu mi-ai dat cheia?
Am auzit că te interesează biblioteca şi am săpat puţin.
E un apartament pentru bibliotecară, dacă îl vrei.
- Dacă faci asta ca să mă recâştigi... - Nu...
Nu de-aia am venit.
Am venit pentru că ai dreptate în ce mă priveşte.
Sunt un laş.
Toată viaţa am fost.
Am vrut să compensez acumulând putere.
Şi puterea a devenit aşa importantă, că n-am putut să renunţ la ea.
Nici măcar...
Când am pierdut cea mai importantă persoană din viaţa mea.
Pe fiul tău.
Îl cheamă Baelfire.
După ce a plecat, m-am dedicat căutării lui.
Am căutat în multe, multe locuri,
până am găsit un blestem care mă putea duce în ţinutul unde fugise el.
Aici.
M-am trezit în orăşelul ăsta, cu un singur lucru de făcut.
Să aştept să fie rupt blestemul, ca să pot pleca să-l caut.
Dar în loc să-l cauţi, ai adus magia aici.
Pentru că sunt un laş.
Magia a devenit o cârjă fără de care nu pot să merg.
Şi chiar dacă aş putea, acum ştiu că nu pot pleca niciodată de aici.
Pentru că oricine pleacă îi uită pe cei pe care-i iubeşte.
Deci dacă pleci să-l cauţi pe Baelfire, n-o să-l mai cunoşti.
Magia are preţul ei.
Belle, trebuie să desfac acest nou blestem.
De-aia făceam vrăji
în noaptea când m-ai văzut la subsol.
Am pierdut aşa multe lucruri pe care le iubeam...
N-am vrut să te pierd şi pe tine fără să ştii totul.
Adio, Belle.
Ai... Ai mâncat vreodată un hamburger?
Sigur că da.
Eu n-am mâncat.
Dar am auzit că Bunicuţa face nişte hamburgeri grozavi.
Poate... Am putea să mâncăm unul împreună, la un moment dat?
Mi-ar plăcea.
Nu! M-a păcălit!
Hei!
Daţi-i voie să vorbească.
Vreau bobul meu de fasole.
Hai să-ţi spun cum e pe corabia mea.
Eu poruncesc şi tu asculţi. Bobul e al meu acum.
- Trebuie să-mi dai ceva în schimb. - Îţi dau. Viaţa ta.
Şi posibilitatea să intri în echipaj.
Deci în loc de viaţă veşnică, şterg sângele pe puntea ta?
Dacă ţi-aş spune că pornesc spre un ţinut
unde niciunul din noi nu va îmbătrâni niciodată?
Unde pot descoperi cum să mă răzbun pe Rumplestiltskin?
- Aş spune că nu e rău. - Bun.
- Cum te cheamă, matelot? - Smee. William Smee.
Îmi dai căciula înapoi?
Dle Smee, bun venit la bord.
Pregătiţi-vă să întindeţi pânzele!
Ne aşteaptă mări nărăvaşe!
Unde mergem, căpitane?
În Ţara de Nicăieri!
Probabil te întrebi de ce te-am adus aici.
Am găsit asta în mină, dle Smee.
- Îmi pare rău, n-am... - Nu mă interesează scuzele.
Vreau informaţii despre omul pentru care lucrezi.
Îţi spun tot ce vrei despre Moe, doar...
Nu. Nu despre Moe. Despre căpitanul tău.
Unde e?
Nu l-am văzut la Storybrooke, jur.
Nu ştiu din ce motiv, când a lovit blestemul, pe el nu l-a luat.
Atunci unde e?
- Bună, Hook. - Bună, Cora.
Mi-ai spus că ai să-mi arăţi ceva important.
Praf sclipitor? Minunat.
Ceea ce a rămas dintr-un şifonier care era un portal între lumi.
E destul cât să ne ducă unde vrem?
- Nu, dar e un început. - Atunci suntem aproape gata de plecare.
- Care e destinaţia noastră? - Storybrooke.
Ce nume ciudat!
- Acolo... - Este ea. Şi el.
Excelent.
Tu vei putea să-ţi vezi fiica şi eu, să jupoi un crocodil.