Din episoadele anterioare...
E mormântul lui Daniel. A murit din pricina ta.
Eram foarte tânără şi mama ta...
I-a smuls inima din piept.
Henry, mergi cu David.
Vreau să fii aici pentru că vrei tu, nu datorită magiei.
Vreau să mă revanşez.
Magia te poate elibera. Lasă-mă să te îndrum.
- N-o să devin ca ea? - Asta, drăguţă, depinde doar de tine.
Nu suntem în siguranţă. Cora e liberă.
Am găsit un refugiu, mergem acolo.
Bună, Hook.
Nu ştiu dacă pot, nu ştiu să mint.
Nu e o minciună, Aurora.
Lancelot chiar a murit cu onoare şi Cora a scăpat. E adevărat.
Lasă detaliile în seama noastră.
Nu e nevoie să-i panicăm pe ai tăi.
- Nu sunt sigură că nu e nevoie... - Staţi!
Întotdeauna avem santinele care păzesc intrarea din turn.
Staţi aproape de mine.
Doamne, Dumnezeule...
Nu se poate!
Eram protejaţi aici, ascunşi. Cum ne-au găsit Căpcăunii?
Nu Căpcăunii au făcut asta. Cora a făcut-o.
Le-au fost smulse inimile. Asta e magia ei malefică.
- Trebuie s-o oprim. - E prea târziu.
I-a ucis pe toţi...
Trebuie s-o oprim, până nu face rău altcuiva.
Hei!
E cineva acolo, dedesubt. E viu!
- Vă rog! - Stai liniştit.
- Vă rog, ajutaţi-mă. - Stai liniştit.
- Eşti în siguranţă, nu-ţi facem rău. - Mulţumesc.
- E-n regulă, mersi mult. - Mulţumesc că ai încercat.
Hei! Trebuie să vorbim.
- Pentru ce a fost asta? - Te-ai culcat cu soţia mea.
- Kathryn? - Albă-ca-Zăpada.
N-am ştiut. Eram blestemat!
Da, am înţeles. Ce vrei?
E adevărat?
Lumea spune că încerci să construieşti
un portal spre ţara ta, unde crezi că sunt Emma şi Mary Margaret, în viaţă.
E cazul ca zvonurile să înceteze.
Nu am secrete faţă de oraşul ăsta. Exact asta fac.
Dar ţinutul nu mai e, a fost distrus de blestem.
Se pare că nu.
- Şi ai reuşit ceva? - Încă nu, ne străduim.
Înseamnă că toate ţinuturile există încă?
- S-ar putea. - Deci regina ne-a minţit din nou.
- Eşti sigur? - Nu uita despre cine vorbim.
Regina? Ai venit la mine?
Încerc să-mi ţin promisiunea, dar e greu.
- Fără magie. - Au trecut două zile.
E un start excelent.
Intră.
Dar mereu am obţinut totul prin magie.
Mie mi se pare că tot prin magie ai şi pierdut tot.
Regina, e şansa ta s-o iei de la capăt, să-l câştigi pe Henry.
Dr Whale, nu se cade!
- Trimite-mă înapoi! - Poftim?
În ţinutul meu, înapoi la fratele meu.
Uită-te pe panoul cu persoane dispărute.
Blestemul tău i-a adus aici doar pe cei vii.
Atunci îmi pare rău pentru pierderea ta.
- Nu pot trimite pe nimeni nicăieri. - Sau nu vrei?
Dr Whale, trebuie să insist. Te rog, pleacă!
Îmi pare rău.
Nu e întru totul adevărat ce ai spus, nu-i aşa?
- Poftim? - Că blestemul i-a luat doar pe vii.
- Mormântul tatălui tău e aici. - Nu-mi pasă de Whale.
- Am adus pe cine am vrut eu. - Pe nimeni altcineva?
Dacă vrei ajutor, ai încredere în mine.
E mai greu să opreşti magia decât s-o porneşti.
Arată-mi ce ai învăţat. Imobilizează-l!
- Am reuşit! - Excelent, ucenica mea!
Acum a rămas doar un detaliu mic de tot.
- Ia-i inima. - Cum a făcut mama...
Cu dragostea ta adevărată? Da, deci ştii deja cum se face.
Uşurel... Dacă o faci corect, n-o să păţească nimic.
Dacă nu cumva vrei să păţească.
- Nu pot! E nevinovat. - Nimic nu e nevinovat.
Acum e al meu.
Vezi tu, când iei o inimă,
devine fermecată, mai puternică decât una normală.
Nu-i faci rău animalului, ci îl controlezi.
Acum arată-mi că ştii ce să faci cu puterea asta.
- Omoară-l. - Poftim?
Ai văzut cum se face, acum fă şi tu.
Arată-mi că poţi să faci pasul următor. Zdrobeşte-o!
Drăguţă, aveam speranţe mari de la tine.
Nu vreau să omor unicorni.
Magia înseamnă putere. Până nu-ţi asumi puterea, nu înveţi nimic.
- Vrei să te învăţ sau nu? - Vreau.
Atunci trebuie să te gândeşti la un lucru.
- Îţi spun orice. - Nu eu am nevoie de răspuns, ci tu.
Ce te reţine?
Îl chema Daniel.
I-am păstrat corpul intact printr-o vrajă.
E mort, dar e îngheţat şi l-am păstrat în mausoleul familiei.
Nu te-ai putut despărţi de el.
Dacă nu poţi lăsa trecutul în urmă, eşti condamnată să te bântuie.
Ştii ceva? Cred că e suficient pentru azi.
- Regina, stai. Pot să te ajut. - Mă îndoiesc.
Daniel?
Bun!
Hei, de ce caşti?
- Nu suntem la şcoală, e distractiv. - N-am putut să dorm.
Ştiu. Şi mie mi-e dor de ele.
Gândeşte-te ce se vor bucura Emma şi Albă-ca-Zăpada
când se întorc acasă şi găsesc un cavaler adevărat.
- Iată-ţi armăsarul. - E al meu?
- Ăsta e al tău. - Serios?
Şi cum îl încalec?
- Nu-l călăreşti azi. - Nu?
- Mai ai multe de învăţat. - De pildă?
În fiecare dimineaţă va trebui să-i cureţi boxa,
apoi o să-l ţesali şi o să-l hrăneşti.
Şi din nou când vii de la şcoală. Zilnic, de două ori.
- Asta nu e echitaţie, e baybsitting. - Nu, e îngrijirea calului.
Construieşte o legătură esenţială, încrederea dintre cavaler şi cal.
- Bine, dar când o să-l călăresc? - Când te lasă calul.
Mă duc să văd ce fac piticii în mină.
Vin să te iau mai târziu.
Deci... Vrei să-mi spui ceva?
- Eşti gata să începem? - Sunt gata de mult.
- Întrebarea e, tu eşti? - Sunt.
Spune-mi de ce eşti aici.
- Pentru putere. Pentru... - Nu-mi irosi timpul!
Ce vrei? Hai, spune!
Te-ai gândit bine, acum spune-mi la ce concluzii ai ajuns.
Poţi să mă înveţi să folosesc magia ca să învii morţii?
Despre asta era vorba? Despre grăjdar?
- Vreau fericirea adevărată! - Atunci caut-o în altă parte.
Magia poate face multe, dar asta, nu. Dacă e mort, e mort.
- Atunci nu ştiu ce vreau. - Şi eu mi-am pierdut vremea.
Îmi pare rău, dar nici eu nu pot trece dincolo de moarte.
Credeam că tu poţi orice.
- Ai treabă? Să... - Nu, nu fac nimic important.
- Rumplestiltskin... - N-o băga în seamă.
Ţi-am adus ce voiai.
- Şi pantofiorii? - Nu i-am găsit.
Am auzit că au fost duşi deja pe alt tărâm.
De ei aveam nevoie ca să ajung pe tărâmul celălalt.
Vino cu mine cu jobenul, sigur o să reuşim ceva.
Nu, jobenul ne transportă doar între tărâmuri magice.
Eu trebuie să ajung într-un ţinut fără magie.
De ce să vrei aşa ceva?
- Vrei globul sau nu? - Îl vreau.
Ia cât aur crezi că e cazul.
Şi tu ştii unde e uşa. Noi doi am terminat.
Asta e tot? Nu mă mai înveţi?
Câtă vreme ai speranţe deşarte să învii morţii,
câtă vreme trăieşti în trecut, n-o să-ţi găseşti niciodată viitorul.
Mi-aş pierde timpul învăţându-te.
Mă scuzi că am tras cu urechea.
Dar cred că trebuie să ceri ajutor în altă parte.
- Ce ştii tu? - Aud şi eu diverse.
Mă cheamă Jefferson şi sunt un om care călătoreşte şi vede multe.
Şi ştiu cine te poate ajuta să faci ce vrei, să învii morţii.
Aş spune că e un... vrăjitor.
Pot să ţi-l aduc.
- Cu ce preţ? - Da, totul are un preţ. Iată-l pe al meu.
Cum spuneam, călătoresc mult şi mi-am făcut mulţi duşmani.
Vreau un paşaport regal,
ca să pot străbate ţinutul tău în siguranţă.
Şi cum să-ţi dau aşa ceva?
- Eşti regina, nu-i aşa? - Da, sunt.
Vrăjitorul ăsta chiar poate învia oamenii din morţi?
Dacă nu poate el, nu poate nimeni.
- L-ai mai văzut până acum? - Da, l-am văzut.
E fierar, a venit în tabără acum două luni.
A zis că şi-a pierdut mâna atacat de un Căpcăun.
De ce ar lăsa Cora pe cineva în viaţă? N-are noimă.
- Crezi că minte. - Cora ne-a mai păcălit. Nu mai vreau.
Poftim.
Vă mulţumesc din suflet pentru ajutor.
Se pare că soarta mi-a surâs.
Insula e plină de cadavre, doar tu ai supravieţuit.
Cum e posibil?
A atacat noaptea şi i-a măcelărit pe toţi dintr-o mişcare.
Când a început să smulgă inimi,
m-am ascuns sub cadavrele celor pe care-i omorâse deja
şi m-am prefăcut şi eu mort. Din fericire, a funcţionat.
- Soarta nu-i ajută pe cei curajoşi... - Am supravieţuit.
O să-ţi spun un mic secret.
Îmi dau seama când mă minte cineva.
Îţi spun adevărul.
Ar trebui să plecăm, să nu se întoarcă Cora.
Trebuie să căutăm un nou portal înapoi spre Storybrooke.
Am stat prea puţin cu soţul şi nepotul meu.
- Ai nepot? - E o poveste lungă.
Cunosc bine ţinutul şi pot să vă conduc...
Nu ne conduci nicăieri până nu ne spui cine eşti cu adevărat.
Dr Whale?
Unde eşti?
Unde e vrăjitorul ăsta? Ai promis că-l aduci la mine!
Da, dar vom merge noi la el. Te rog să fii cu băgare de seamă.
- De ce? E periculos? - Pentru noi, nu.
Dar n-a mai fost într-o lume ca asta.
Nu ne ştie obiceiurile, nu ne cunoaşte magia.
Nu-mi pasă decât dacă o să-mi aducă ce vreau eu.
Numai într-un fel putem afla.
Îţi prezint salvarea ta.
Tu eşti vrăjitorul?
Prefer să-mi spui Doctorul.
Dar poţi să-mi spui cum vrei.
Foarte bine, Doctore.
- Ştii de ce ai fost adus aici? - Sigur că da.
Acum... Arată-mi-l pe pacient.
Remarcabil!
- Parcă acum şi-a dat ultima suflare. - O vrajă de conservare.
- Poţi să-l aduci înapoi? - Poate. Să vedem.
Minunat!
E în stare ideală. În afară de faptul că e mort.
De câte ori ai făcut asta, Doctore?
- Nu i-ai spus? - Ce să-mi spună?
Procedura e experimentală. Încă nu am avut succes.
Dar sunt optimist, dacă sunt îndeplinite anumite condiţii.
- Optimist? - Ascultă ce are de spus.
- Ce fel de şarlatan eşti? - Nu sunt deloc şarlatan.
Mi s-a spus că ultimul element, cel esenţial, există aici.
- De ce ai nevoie? - De o inimă.
Inima e un organ fragil şi mie îmi trebuie una puternică.
Am căutat în tot ţinutul una
suficient de puternică să reziste procedurii mele, dar n-am găsit.
Dar am auzit că, în ţinutul tău, există inimi vrăjite.
Inimi atât de puternice, încât strălucesc.
- De-aia ai venit! - Am nevoie pentru munca mea.
Spune-mi, cum schimbaţi inimile?
Cum le vrăjiţi?
Cei care practică magia întunecată le vrăjesc smulgându-le din piept cât bat.
- Şi tu poţi face aşa ceva? - Nu.
M-ai asigurat că regina asta e o vrăjitoare puternică.
Nu vreau să folosesc magia pentru rău.
Dacă-ţi vrei înapoi logodnicul,
va trebui să găseşti pe cineva dispus.
Mi-am pierdut vremea?
Nu. Ştiu cine ne poate ajuta.
Ştiu de unde să iau o inimă.
Dr Whale?
Whale!
Ştiu că ai luat corpul lui Daniel şi una din inimile mele.
De ce?
L-ai înviat?
- Da, am reuşit. - Trăieşte?
Da. L-am adus înapoi, dar nu mai e Daniel.
- Poftim? - E un monstru.
Ăsta... A fost al mamei.
Ce drăguţ! Dar nu mă interesează moştenirile.
Cred că asta o să te intereseze. Ascultă.
- La un şemineu? - Ascultă.
- De unde se aude? - Din tainiţa ei.
Alege-ţi!
Toate astea sunt inimi?
Mama le colecţiona.
- Ale cui sunt inimile? - Nu ştiu.
A luat atât de multe,
a produs atâta suferinţă, că n-am putut ţine socoteala.
A fost un monstru.
În sfârşit, după atâta timp! E perfectă.
Ce se întâmplă? Am auzit că Whale a fost atacat.
- Întreabă-i pe doctorii lui. - Nu, te întreb pe tine.
Am venit să vorbesc cu el şi am aflat că e rănit.
- E adevărat! - Ce mai e?
Despre ce voiai să vorbeşti cu el?
Despre cineva din trecutul meu.
Cred că s-a întors.
- Daniel. Îl cheamă Daniel. - Cel cu care voiai să te măriţi.
Albă-ca-Zăpada mi-a spus ce s-a întâmplat şi că a murit din vina ei.
Da. Aşa este.
Atunci cum de s-a întors?
Whale credea că îl poate învia din morţi.
Şi nu ştiu cum, dar a reuşit.
Nu ştii cum? Ghiceşte!
Practică ceva mai puternic decât magia. Sau aşa mi s-a spus.
Avea nevoie doar de o inimă şi a luat una de-a mea.
- Ai inimi aici? - Nu, aveam în tainiţa din ţinutul nostru.
- Pe a cui inimă a luat-o? - Habar n-am.
Am aşa multe, că n-am ţinut socoteala.
Trebuie să plec. Trebuie să-l ajut...
Nu. Unde e?
- Uite ce a făcut! E periculos. - Pentru mine nu e.
N-o să mai facă rău nimănui, David, promit.
Ştii că nu pot să risc.
Ai două alternative, Regina. Ori îmi spui unde e, ori te închid.
Cred că e ca atunci când te-ai trezit din comă...
Îşi urmează ultimele gânduri, spre locul unde m-a întâlnit ultima oară.
La grajduri.
Nu! Henry... Henry e la grajduri.
Bunicul a spus că-mi zici când eşti pregătit să te călăresc.
Nu mai durează mult, aşa-i?
- Deja ţi-am spus că-s un simplu fierar. - Sigur că da.
Dacă nu ne spui nouă, poate le spui Căpcăunilor când te sfâşie.
- Hai. - Poftim?
Nu puteţi să mă lăsaţi aici!
- Dacă spune adevărul? - Nu-l spune.
Felicitări, m-ai dovedit!
Îi număr pe degetele de la o mână pe cei care au reuşit.
Ţi se pare amuzant?
- Cine eşti? - Mă cheamă Killian Jones.
Dar majoritatea lumii îmi foloseşte porecla mai pitorească, Hook.
- Hook? - Vezi în săculeţ.
- Căpitanul Hook? - Deci ai auzit de mine.
Grăbeşte-te, se apropie.
Dacă nu vrei să te mănânce, vorbeşte.
Cora m-a pus să aflu tot ce se poate despre orăşelul vostru, Storybrooke.
Nu vrea să aibă surprize când ajunge acolo.
Nu poate să ajungă, am distrus şifonierul.
Dar magia lui a rămas.
Cora a adunat cenuşa şi o va folosi ca să deschidă un portal.
Dacă mă dezlegaţi...
Ar trebui să-l lăsăm aici, să plătească pentru toate vieţile luate.
- Cora i-a omorât, nu eu. - Hai.
Staţi!
- Aveţi nevoie de mine în viaţă. - De ce?
Vrem acelaşi lucru, să ajungem în ţinutul vostru.
Ai spune orice ca să te salvezi. De ce te-am crede?
Era vorba să merg cu Cora, dar văd că sunteţi descurcăreţe,
aşa că o să vă ofer acelaşi târg dacă promiteţi că mă luaţi şi pe mine.
Cum ne ajuţi tu să ajungem acasă?
Cenuşa va deschide un portal, dar ca să vă găsească ţinutul, îi trebuie mai mult.
Există o busolă magică şi Cora o caută.
Vă ajut s-o găsiţi înaintea ei.
Cora nu va ajunge la Storybrooke şi noi vom merge acasă.
- E prea frumos ca să fie adevărat. - Doar într-un fel putem afla.
Spune-mi un lucru. Şi orice-mi zici, ar fi bine să te cred.
Ce caută Hook la Storybrooke?
Să mă răzbun pe cel care mi-a tăiat mâna. Rumplestiltskin.
Încetează! Sperii caii.
Eşti rănit? Pot să te ajut?
Lasă-mă să te ajut!
- Te rog... - Daniel! Dă-i drumul!
Eşti teafăr? Fugi! Du-te!
E adevărat, chiar eşti viu.
N-o să-l ţină mult. Nu-l poţi linişti cu o vrajă?
Nu folosesc magia pe el.
Ce faci? - E un monstru!
Nu-l omori tu, îl omor eu!
David, te rog, lasă-mă să vorbesc cu el!
E riscant, nu ştii ce va face!
- Trebuie să-mi dai o şansă! - La o parte!
Nu! Nu te las să-i faci rău!
Pe mine o să mă asculte! Te rog!
Te rog, lasă-mă să vorbesc cu logodnicul meu.
Inima, maiestate?
Mulţumesc.
Acum aşteptaţi aici. Trebuie să lucrez singur.
Dar ce face acolo? Magie?
- Spune că are o putere şi mai mare. - Serios?
De ce nu ne lasă să vedem?
În ţinutul ăsta,
sunt multe lucruri pe care nu putem sau nu vrem să le înţelegem.
Dacă el nu reuşeşte ce vrei tu,
Rumplestiltskin are dreptate, e imposibil.
- Deci? - Îmi pare rău, n-am reuşit.
Inima n-a fost suficient de puternică. N-a suportat şocurile.
Daniel, te rog, încetează.
Eu sunt. Te iubesc!
- Regina! - Daniel!
Nu-mi vine să cred că eşti chiar tu!
Daniel?
- Fă durerea să înceteze. - Cum?
- Lasă-mă să mă duc. - Nu!
Nu pot să te pierd din nou. Fără tine n-am niciun rost.
Daniel!
- Daniel, întoarce-te la mine. - Nu... Nu pot.
Dar te iubesc!
Să iubeşti din nou.
Adio, Daniel...
Drept în faţă. O să găsim busola după ce trecem dealul.
N-ai sentimentul că ne duce în ghearele Corei?
- Că e o capcană? - Cu siguranţă e o capcană.
Dacă ştim că încearcă să ne păcălească, putem...
- Să fim cu un pas înaintea lor? - Exact.
Să ghicesc...
- Busola e sus, acolo? - Da.
Şi cum ajungem la ea?
Nu urcuşul ar trebui să vă sperie.
Ci uriaşul din vârf.
Cine e asta?
Înlocuitoarea ta, desigur. Aveam nevoie de cineva mai devotat.
Mai devotat?
Acum... Unde rămăsesem?
Te-ai întors!
Am folosit magia.
Intră şi spune-mi ce s-a întâmplat.
Ajunge! Trebuie să ajung acasă.
Am treabă şi cred că noi doi am terminat.
N-am terminat până nu spune el.
Ai răbdare, te rog. Târgul nostru e aproape finalizat.
Şi eşti mulţumit de rezultat?
- Părea destul de îndurerată. - Chiar este.
- A crezut că am eşuat. - Să vezi ce-a plâns...
Am văzut urmarea. Impresionant!
- Şi proprietatea mea? - Da... Aici e.
Îmi permiţi să verific?
Mi-a făcut plăcere.
Plăcerea a fost de partea mea.
Mulţumită ţie, eu mi-am creat monstrul.
Sper că şi tu ţi-l vei putea crea pe al tău.
- Nu creez un monstru. - Sigur că nu. Noroc!
Dacă inimile sunt puternice, n-am nevoie.
Ai nevoie doar de magie?
Nu. Ce încerc eu să realizez trece dincolo de magie.
Şi totuşi, ai nevoie de o inimă vrăjită.
Ce minte îngustă...
Vreau ca puterile mele să transcendă limitele magiei voastre.
Vii dintr-un ţinut extraordinar
dacă crezi că eşti mai puternic.
- Chiar sunt. - Vrei să pariem?
- Într-o zi, o să-mi dai dreptate. - Mă îndoiesc.
Acum putem pleca?
Ai grijă, drăguţă. Nu uita că lucrurile de care te ocupi...
Au preţul lor.
Vom vedea.
Când spun oamenii că le cer o mână şi-un picior... e o figură de stil.
- Pune-mi-l înapoi. - Vrei să-ţi pun braţul la loc?
- Poţi? - Sigur că da.
- Întâi spune-mi de ce. - Vreau să-l folosesc din nou.
Evident. De ce l-ai reînviat pe grăjdarul ăla tocmai acum?
M-am gândit...
M-am gândit că, dacă o ajut, o să mă trimită înapoi în lumea mea.
Vreau să-mi văd fratele, să încerc să-l aduc iar înapoi.
- Iar? - Prima oară n-a ieşit prea bine.
Trebuie să mă întorc şi să mai încerc o dată.
Cred că o depăşeşte treaba asta. Condoleanţe.
Braţul meu... Ai zis că poţi să mi-l pui la loc.
Da, dar e o diferenţă între putinţă şi voinţă.
- Spune-mi preţul tău. - Spune-o.
- Ce să spun? - Ştii ce.
Ai venit aici, nu te-ai dus la spital. Aşa că spune.
- Am nevoie de magie. - Atât voiam să aud.
E o plăcere să fac afaceri cu tine, Victor.
Doctore, te-ai întors!
- Ai găsit ce căutai? - Da.
Uite-o... Nu-i aşa că e remarcabilă?
- Ultima piesă din puzzle. - Cred că da.
Să începem!
- Trăieşte! - Ai reuşit.
- Victor, ai reuşit! - Da, cred că aşa e.
- Bine ai revenit, frate! - Asta e magie, dr Frankenstein.
Nu.
Nu e magie, e ştiinţă.