Din episoadele anterioare...
Gold spune că o putem opri pe Cora. Cerneala!
E o călimară în temniţa lui Gold.
- Ce s-a întâmplat? - David, l-a vrăjit!
- E captiv. - Am distrus dulapul.
Cora a strâns cenuşa. Va deschide un portal cu ea.
Există o busolă fermecată şi Cora o caută.
Ai busola. De ce-mi faci asta acum?
- Ai luat o inimă! - Ai o prinţesă.
- Nu m-a văzut. - Cum ai fugit?
Hook. Dacă îl credeai,
aţi fi învins-o pe Cora împreună.
- Putem merge la Storybrooke? - Ne trebuie doar busola.
- Stai! - Hrana prizonierului.
Nu e ora mesei. Cine eşti?
Grăieşte, sclavule!
Sclav? Prefer căpitan, să ştii!
Tu trebuie să fii Belle!
Te-a trimis regina, nu? Să-mi iei viaţa.
Dragă, nu vreau să te omor, ci să te salvez.
- Să mă salvezi? Cine eşti? - Un prieten.
Nu avem mult timp. Tatăl tău e în primejdie.
E atacat de acelaşi monstru care te-a răpit de la ai tăi.
- Rumplestiltskin? - Întunecatul. Trebuie oprit.
Tu îl ştii cel mai bine.
Se aude că există o armă fermecată care să-l ucidă.
Nu, nu... Lasă-mă să vorbesc cu el. Nu e un monstru.
Belle, viaţa tatălui tău e în joc.
Trebuie să ştiu care e arma şi unde se află.
Nu ştiu despre ce vorbeşti
şi habar n-am cum să-l ucid.
- Nu? - Nu, nici nu l-aş omorî.
Atunci mă tem că nu te pot salva.
Aşa frumoasă, dar inutilă!
Nu, nu e inutilă.
E un pion valoros.
Ţi se pare că joc şah?
- Îmi vreau cârligul. - Nu.
Încercam să fiu domn.
Aşa i te adresezi unei regine?
Chiar şi un pirat ar trebui să aibă mai multe maniere.
Da...
Ştiu exact cine eşti, căpitane.
Ştiu de ce ai venit aici.
Ştiu şi de crocodilul a cărui piele o doreşti.
Deci ştii că nu mă dau în lături de la nimic.
Aşa de devotat şi plin de resurse nebănuite!
Nimeni n-a mai reuşit să treacă de apărarea mea până acum.
Nu te poate ajuta, Hook.
Dar eu pot, asta dacă faci ceva pentru mine.
Vii să bem ceva?
Lucrurile sunt pe cale să se schimbe în această lume.
În mod radical.
Plănuiesc să arunc un blestem
care să-i exileze pe toţi într-un ţinut îndepărtat.
Şi cum mă ajută pe mine asta?
E un ţinut fără magie.
Întunecatul nu va avea puteri.
Acolo nu ai nevoie de arme fermecate ca să-l omori.
O poţi face pur şi simplu.
Spune-mi ce trebuie să fac.
Există o persoană care nu vreau să mă urmeze acolo.
Trebuie să ai grijă să nu o facă.
Un asasinat! Cine e?
Mama.
- Vreo schimbare? - Nu, e la fel.
Are nevoie de sărutul dragostei.
Nu se va trezi până Mary Margaret nu revine.
Până nu revine? Eşti optimistă, nu?
- Despre ce vorbeşti? - Se înfruntă cu mama ta.
Alba şi Emma nu o pot înfrânge decât cu cerneala de sepie.
De asta ai şi trimis mesajul prin David.
Ar fi grozav să ştim şi că a ajuns.
Din păcate, având în vedere starea prinţului, nu ştim.
Tocmai de aceea, trebuie să fim prudenţi.
Trebuie să ne gândim la varianta în care portalul se deschide,
iar prin el trece Cora, nu familia lui.
Niciunul nu vrea asta.
Trebuie să aflăm pe unde trec şi să distrugem portalul.
- Dar cine va trece, va muri. - Exact!
Sunt încrezător că noi doi
avem suficiente puteri ca să o şi facem.
Şi dacă greşim? Dacă nu e mama mea?
Dacă Mary Margaret şi Emma o înfrâng şi trec?
Aşa câştigă ambele părţi.
Ce vrei să spui?
Dacă o oprim pe Cora, scapi de furia mamei tale.
Dacă le oprim şi pe Alba şi pe Emma, ei bine,
vei fi singura mamă din viaţa fiului tău, nu?
Magia e imprevizibilă aici.
Dacă în timp ce le ajutăm totul ia o turnură nefericită,
Henry nu te poate învinovăţi, nu e aşa?
Nu. Nu-l pot minţi.
Încerc să fiu o mamă mai bună.
Nu vei mai fi nimic dacă trece Cora.
Dacă o face, va fi o ameninţare pentru toţi,
inclusiv pentru fiul tău.
Dacă vrei să fii o mamă bună, protejează-l pe Henry.
Dacă vrei să fii mai bună, dovedeşte-o.
Temniţa lui Rumplestiltskin.
N-am mai păşit aici de dinainte de blestemul Reginei.
Aici ne-a zis că tu ne vei salva.
- Ştia? - Asta era profeţia.
Hai!
- Cerneala nu e aici. - Gold a zis că o vom găsi.
Mai era cineva aici cu el?
- Cineva care s-o ia? - Nu. Era închis singur.
Nu avea voie să fie vizitat. Era prea periculos.
- Cum de n-a înnebunit? - Ba a înnebunit.
- Ce e? - Un mesaj. Cred că e pentru tine.
De ce?
EMMA
"Cu un sărut, puterea dragostei adevărate a îndreptat totul."
"Dar nu acesta a fost sfârşitul poveştii lor, ci abia începutul."
De data aceasta, se va întâmpla altfel.
- Aşa crezi? - Da.
De aceea am nevoie ca tu să rămâi aici şi să ai grijă puţin de David.
Unde te duci?
Eu şi dl Gold trebuie să pregătim întoarcerea Emmei şi a lui Mary.
Nu va fi uşor.
Trebuie să fie totul cum trebuie.
Serios? O să le ajuţi?
Ţi-am promis că voi fi mai bună.
Aşa că... da.
O să fac tot ce pot să se întoarcă în siguranţă.
Chiar te-ai schimbat!
Mă întorc cât de repede pot.
Mă bucur că ţi-ai venit în fire.
Hai să terminăm ce avem de făcut.
Pe aici a trecut.
Da. Ar trebui să meargă, nu?
- Cât ne trebuie? - Totul.
- Şi cum o s-o facem? - Cu ajutorul unei zâne.
Uneia moarte. Crede-mă, nimeni nu-i simte lipsa.
Acum e fermecat.
Aşa vei putea să-i smulgi inima.
- Cred că nu e ceva nou. - Da.
Vraja îţi permite să smulgi o singură inimă.
Asigură-te că faci ce trebuie.
Ce ţi-a făcut oare de ţi-a stârnit pofta de sânge?
Asta mă priveşte.
Tu trebuie s-o ucizi şi să-mi aduci trupul.
Simplu.
Când pornesc la drum?
Imediat, dar nu vei merge singur.
- Îl ţii minte pe Claude? - N-aş putea să spun asta.
- L-ai ucis în temniţă. - Da.
Nu l-am recunoscut. N-are cârligul înfipt în gât.
Iartă-mă, dar nu ar fi o povară?
Am izgonit-o pe mama într-un alt tărâm demult.
Ai nevoie de un portal ca să ajungi la ea.
Regulile sunt simple: unul trece, unul singur se întoarce.
În acest caz, doi se duc şi doi se întorc.
Vei ajunge acolo cu Claude şi te vei întoarce cu mama.
Zi-mi, acum, ce tărâm voi avea plăcerea să vizitez?
Ţara Minunilor.
Cu siguranţă îşi merită numele. Cum o găsesc?
Nu-ţi face griji, te va găsi ea pe tine.
Îngenunchează în faţa Reginei de Inimă-roşie.
De ce a sosit?
Regina vrea să ştie de ce ai sosit.
Caut pe cineva.
Pe tărâmul ei, e cunoscută drept Cora.
În acest tărâm, i se spune maiestate.
Lasă-ne!
- Numele tău, piratule. - Hook.
Ce interesant!
Am venit cu daruri dacă îmi permiteţi.
Pălăria asta, portalul tău.
Dacă îmi aduc bine aminte,
acelaşi număr de persoane care sosesc trebuie să şi plece.
- Cu cine te vei întoarce? - Cu tine.
- Ce e? - Sunt Regina de Inimă-roşie.
Chiar crezi că-mi ţin inima la locul ei?
Uite... aşa se face!
Cine a făcut asta? Cine te-a trimis să mă omori?
- Cine? - Fiica ta.
Regina? Vrea să mă ucidă?
O să-mi spui totul şi vei face exact aşa cum doresc.
Atunci când ţii o inimă, o şi controlezi.
Ai puterea.
Ce înseamnă asta?
Era obsedat de tine, Emma. Tu erai cheia blestemului.
Am căutat peste tot. Nu e nicio cerneală.
Trebuie să fie. I-a zis lui David.
Erai între lumi, poate ceva s-a pierdut.
Nu, a auzit cum trebuie.
- Ai găsit-o? - Oarecum.
- A fost cerneală de sepie aici. - La naiba!
Aurora, ce faci? Nu.
Mă ajută pe mine.
- Nu, nu... - Nu-ţi irosi energie, dragă.
Nici Rumplestiltskin nu a reuşit să scape.
Aurora, nu reuşeam fără tine.
De ce ai face aşa ceva?
Nu o învinovăţi. A făcut doar ce i s-a spus.
- I-ai luat inima. - Eu i-am luat-o. A fost un dar.
Cu iertare, am vrea să mai stăm, dar Storybrooke ne aşteaptă.
Hook, stai!
Te rog, nu face asta.
Fiul are nevoie de mine.
Trebuia, poate, să te gândeşti la asta când m-ai abandonat pe vrej.
Şi tu ai fi făcut la fel.
- De fapt, nu. Ştii ce e asta? - Vrejul uriaşului.
Da, într-adevăr.
Piraţii îşi opresc suvenire. Dar asta...
Asta nu e ceva banal.
E un simbol a ceva ce a fost cândva magic,
plin de speranţă şi posibilităţi.
Şi ia te uită acum! E uscat, mort, inutil.
Exact ca tine. Timpul pactelor a trecut.
Iar eu am încheiat cu tine.
Leroy? Ce e? Care e urgenţa, Leroy?
Au dispărut.
Au dispărut cu totul.
"Da, nu mai avea nici speranţă, nici salvare. Aceasta era..."
- Unde sunt? Regina şi Gold! - Ce e?
- Toată magia a dispărut din mine. - Au furat-o?
S-au strecurat şi au luat totul.
Nimeni nu fură de la pitici!
- Cu excepţia reginei. - Şi a lui.
Dacă nu o ajută pe Emma şi pe Mary,
atunci înseamnă că mama a minţit.
Îmi pare rău, Henry.
Trebuie s-o găsim şi să-i oprim.
Trebuie să le ajutăm pe Emma şi pe Mary.
Nu vom reuşi, Emma.
Gratiile au fost fermecate.
Nu avem nicio şansă.
- E numai vina mea. - Ba nu, e a mea.
Ţi-a furat inima. Nu te-am protejat.
Eşti dulce, dar vina e a mea.
Eu sunt salvatoarea, dar nu-mi prea iese.
O să învingem, să ştii.
- Binele învinge întotdeauna răul. - Parcă ai fi Henry.
Optimismul se trage din familie.
Dar a sărit o generaţie.
Ar trebui să o ştii cel mai bine. Ai rupt blestemul.
Şi ce am făcut de atunci?
Am fost prinse, am ars dulapul,
am lăsat-o pe Cora să ia cenuşa şi acum busola.
Am rupt blestemul, fiindcă aşa a dorit Gold.
- Nu e meritul meu. - Ce tot vorbeşti?
Ţi-a zis că-s Salvatoarea. Ăsta era planul.
Odată ce mi-am îndeplinit rolul, asta e tot.
Tot ceea ce am făcut
fusese trasat de el dinainte să mă nasc.
Nu sunt puternică, şi nici salvatoare.
Sunt un nume pe o bucată de hârtie.
Sunt un pion, exact asta sunt.
Iar Cora se duce în Storybrooke.
- Unde mergem? - Lacul Nostos.
Legenda spune că apele sale au puterea
de-a reda ceea ce s-a pierdut.
Va reda puterea rămăşiţelor dulapului.
Apoi vom putea traversa lumile.
Oi fi eu doar un pirat, dar lacul presupune apă.
După tot ceea ce am trăit, încă te îndoieşti de mine?
Ţi-am spus tot ce ştiu.
- Ai puţină onoare şi ucide-mă. - Onoare?
Pentru piratul care a venit ca să mă ucidă?
La cererea fiicei tale.
Trebuia să vină ea şi să mă ucidă.
Mila nu pare să-ţi stea în fire.
Nu milă, Hook. Mă vei ajuta.
Regina îmi ştie bine metodele.
Dacă te-aş controla, ar şti.
Trebuie să fie alegerea ta.
- De ce te-aş ajuta? - Pentru că, dragule,
sunt singura care-ţi poate da ceea ce vrei.
- Serios? - Blestemul ăsta al fiicei mele,
noul tărâm unde-i va duce pe toţi?
Acolo nu-ţi vei aminti cine eşti.
Spune-mi căpitane,
cum o să ucizi pe cineva de care nu-ţi aminteşti?
Dacă faci ceea ce-ţi spun eu,
nu doar că mă voi asigura că-l vei ucide,
dar îţi vei şi aminti fiecare clipă.
Şi ce să fac?
Du-mă în apropierea fiicei mele şi-i voi smulge inima.
ÎN URMĂ CU 28 DE ANI
Mulţumită?
- S-a opus? - M-am descurcat.
Mulţumesc. Acum lasă-ne.
Vreau o clipă să-mi iau la revedere.
Îmi pare rău, mamă.
Fără tine, n-aş fi devenit persoana care sunt azi.
Dar nu am avut de ales, a trebuit s-o fac.
După ce l-ai ucis pe Daniel, mi-ai zis ceva ce n-am uitat.
Dragostea înseamnă slăbiciune.
Ei bine, mamă, tu eşti slăbiciunea mea, căci te iubesc.
De asta nu am putut risca să te iau cu mine.
Îmi stăpâneşti inima.
Ca să pot face ce trebuie,
nu pot avea slăbiciuni.
Adio, mamă.
Ce s-a întâmplat? Nu ai ucis-o?
- S-au schimbat planurile. - În ce sens?
Vine blestemul fiicei mele, trebuie să ne protejăm.
Nu era mai simplu să te împaci cu ea înainte să distrugă tărâmul?
Regina nu are nevoie de mine acum, nu când crede că va triumfa.
Dar încă ţine la mine.
Iar blestemul nu va dura o veşnicie.
Peste 28 de ani, salvatoarea îl va rupe.
- 28 de ani? - Nici nu vei observa.
Vei fi îngheţat ca tot acest colţ de lume.
Dar la ruperea blestemului, ne vom relua călătoria.
Când se va întâmpla, Regina va fi pierdut totul.
Iar atunci va avea nevoie de mine.
Abia atunci vom merge acolo.
Te vei răzbuna.
Iar eu o voi ajuta să adune toate cioburile.
DUPĂ 28 DE ANI
Eşti sigur că portalul se va deschide aici?
Acolo. Aici ne sunt redate toate cele pierdute.
Pe aici va trece Cora.
- Dacă nu cumva sunt Emma şi Mary. - Mă îndoiesc.
- Vom scăpa de aici. - Cum? Uitându-ne la pergament?
Nu o să deschidă o poartă magică.
- Ba da. - Poftim?
Când eram mică, mă strecuram în camera Corei
şi o urmăream făcând farmece.
Avea o carte, Emma, vrăjile erau toate acolo.
Păi nu asta e o carte de vrăji? O carte cu vrăji în ea?
Priveşte.
Cerneală de sepie. Gold a scris pe pergament cu ea.
Ţi-am zis, binele câştigă mereu.
Stai! Eu nu pot merge. Trebuie să mă legaţi.
Nu. Nu te las aici.
Nu puteţi avea încredere în mine. Cora are inima mea.
- O să o iau eu înapoi. - Mulan...
O s-o iau!
- Mulan, trebuie să mergem. - Fă-o.
- Mult noroc! - Mersi. Şi ţie la fel!
Acum, cenuşa. Vrei să o pui tu?
Aşa. Vom ajunge curând în Storybrooke.
De-abia aştept să-mi văd fiica.
- A sosit clipa. - Ce mai aşteptăm?
Nu mai contează cine trece. Nimeni nu poate supravieţui.
Ţi-am spus că te voi trimite la Rumplestiltskin.
Nu-i da drumul.
Dacă nu cumva vrei să ajungi prin alte colţuri de lume.
Nu vă duceţi nicăieri. Portalul ăsta ne duce acasă.
Busola, ia-o!
Găseşte-o. Mă ocup eu de ele.
Sunt pirat, dar nu vreau să-şi piardă fata inima.
Poate doar pentru mine.
- Du-te! - Vă trebuie busola.
Iar Aurora are nevoie de inimă.
Ia-o, te apără de vrăjile ei.
Habar n-aveam că ai o latură moale.
Nu am. Dar îmi place lupta dreaptă.
Frumos, dar nu suficient.
De obicei, prefer alt gen de activităţi
când o femeie cade pe spate.
Cum viaţa îmi e în joc, nu-mi dai de ales.
Un mic sfat, când te împung o să simţi.
E posibil să renunţi.
Atunci când câştig?
Mersi!
Să mergem acasă!
Mamă?
Nu le ajuţi pe Emma şi pe Mary Margaret.
Te ajut pe tine, Henry.
- Ce tot vorbeşti? - O să le ucizi!
Iertare, drăguţă!
Mamă, ce faci?
N-o putem lăsa pe Cora să treacă prin portal.
Nu ai idee ce ne-ar face.
Emma şi Mary Margaret o vor învinge.
Ele sunt cele care vor sosi.
Henry, mama ta are dreptate.
Ba nu e aşa! Binele învinge răul întotdeauna.
Tu ar trebui să o ştii cel mai bine.
Ceea ce ştiu e
că mama mea va distruge tot ce iubesc.
Te va distruge pe tine şi nu pot permite asta.
Fugi, Emma, fugi!
- De ce vrei să ajungi acolo? - Fiica mea are nevoie de mine.
O să-i ofer ce şi-a dorit dintotdeauna.
Inima ta.
- Adio, Albă-ca-Zăpada! - Nu.
- Emma! - Prostuţo!
Nu ştii? Dragostea înseamnă slăbiciune.
Ba nu, înseamnă putere.
Ce a fost asta?
O să discutăm pe cinste despre asta când ajungem acasă.
- Eşti gata? - Da, să mergem.
Nu poţi face asta! Încetează!
Nu poţi! O să le omori!
Te rog, nu!
Vor reuşi! Trebuie să oprim asta!
- O să le omori! - Henry!
- Ce faci? - Vor reuşi, ştiu asta!
Ai spus că te schimbi, că vei fi mai bună.
Aşa te schimbi.
Vrei să am încredere în tine? Atunci ai şi tu în mine!
Regina!
Nu!
Îmi pare rău, Hernry, îmi pare rău...
- Mamă? - Henry!
Mamă!
- Mi-a fost dor de tine. - Şi mie!
Mi-a fost atât de dor de tine!
Ce e? Ce se petrece?
Te-a salvat. V-a salvat pe amândouă.
- Mulţumesc. - Cu plăcere.
- Eşti bine? - Hei!
Unde mi-e soţul? Trebuie să-l găsesc.
Mama ta e o figură, ştiai?
Sunt convinsă.
Bun venit înapoi!
David!
Ai reuşit...
- Te-ai îndoit vreodată? - Nu.
Deşi încăperea roşie în flăcări m-a făcut să şovăiesc.
- Trebuie să vorbim. - Da.
- Trebuie să-mi cer scuze, cred eu. - Nu, nu este nevoie.
Înţeleg de ce ai dorit să împiedici sosirea Corei.
Amintiţi-mi să nu mai pariez împotriva dv, dră Swan.
Dar nu e o miză adevărată când jocul e aranjat.
La ce anume vă referiţi?
Pergamentul, l-am văzut în temniţă.
Mi-ai scris numele iar şi iar.
Ca să rămână cerneala.
A fost dintotdeauna acolo. Puteai să ieşi oricând.
Eram exact unde voiam să fiu.
Trebuia să-l găseşti ca toate acestea să se întâmple.
Tu ai creat blestemul, Gold. Tu m-ai făcut salvatoarea.
Tot ceea ce am făcut e fiindcă aşa ai dorit tu.
Am creat blestemul, dar nu te-am creat pe tine.
Doar am profitat de ceea ce eşti, rodul iubirii adevărate.
De aceea eşti atât de puternică.
Tot ceea ce ai făcut a fost prin propriile tale forţe.
- Deci nu ştii. - Ce anume?
Cora a încercat să-mi smulgă inima, dar nu a reuşit.
A fost izbită de ceva din interiorul meu.
- De... - ...de magie.
Orice ar fi fost nu a fost făcut de mâna mea.
- Ai mai făcut aşa ceva? - Nu.
- Mulţumesc! - Şi acum?
Cora mi-a zis ceva.
Când sufletul e consumat, acesta nu rămâne veşnic prins.
- Poate fi reîntrupat. - Îl putem salva pe Phillip?
- Putem încerca. - Hai s-o facem atunci!
- Am dat greş. - Serios, Cora?
După atâta amar de vreme, de ce te îndoieşti de mine?
Dar bobul e pietrificat, deci inutil.
Dar apele au puteri regenerative.
Poate că trebuie să ne apucăm de grădinărit.
Am avut dreptate. Te-ai schimbat.
Mulţumesc.
Emma.
Se pare că avem de recuperat.
Habar nu ai!
Luăm cina la Bunicuţa?
Câtă vreme nu serveşte himeră, mă bag.
- Puştiule, ţi-e foame? - Da.
Ne vedem mai târziu.
Felicitări, ai reunit mama şi fiul.
Poate într-o bună zi te vor invita şi la cină.
Iată-l.
Storybrooke!