În episoadele anterioare...
N-o să-ţi vină să crezi ce am văzut!
Dacă deţin pumnalul, îl controlez pe Întunecat.
- Nu încălca învoiala! Tată! - Trebuie!
Am venit să cer favoarea pe care mi-o datorezi, dră Swan.
Trebuie să-mi găsesc fiul.
- Milah? - Aproape am terminat.
- Ce repede înveţi! - Am un profesor bun.
- Cum de ai venit aşa devreme? - Milah...
S-a terminat cu ţesutul pentru mine. Am fost chemat la luptă.
- Războiul cu Căpcăunii? - În zori merg la instrucţie.
Rumple, am auzit ce se spune. Câmpul de luptă e un loc cumplit.
Ştiu, Milah...
Nu spun că n-o să-mi fie teamă.
Asta e şansa pe care am aşteptat-o toată viaţa.
Am trăit prea mult în umbra faptelor tatălui meu.
- Nu înseamnă că eşti laş ca tatăl tău. - Ştiu asta.
Ştii şi tu. Dar restul lumii?
Luptând în război, am şansa să le-o dovedesc tuturor.
Du-te! Fii curajos!
Luptă cu onoare!
- Ce mult te iubesc! - Şi eu te iubesc.
După ce te întorci, vom putea să ne trăim viaţa la care am visat mereu.
Vom întemeia o familie.
NEW YORK TAXI
Ce s-a întâmplat? Suntem unde trebuie?
- Da. - Lasă-mă să ghicesc... Nu ştie că vii.
Cui nu-i plac surprizele?
A FOST ODATĂ CA NICIODATĂ
- Ce te frământă, draga mea? - Mă gândesc la Henry.
Emma a plecat din oraş cu Gold şi l-a luat şi pe el.
- Şi nu i-ai împiedicat? - Plecaseră deja când am aflat.
E în siguranţă. După ce Gold îşi termină treaba, Henry se va întoarce.
- Dar nu la mine. - De unde se va întoarce?
- Unde a plecat Rumplestiltskin? - Nu ştiu.
Dacă a plecat din oraş, poate fi ucis.
Dacă plecăm, ne pierdem puterile magice şi avantajul pe care îl avem.
- Amintirile? - Blestemul nu ne-a afectat pe noi.
Nu e vorba de amintiri. E vorba de magie.
Eu n-am nevoie de magie. Plec singur după el.
Chiar dacă îl găseşti,
crezi că poţi să mergi direct la el şi să-i înfigi sabia în inimă?
- Aş fi ales cârligul, dar nu-l găsesc. - Nu pleci nicăieri.
- Merit să mă răzbun! - Ai dreptate.
Da, meriţi. Iar în lipsa Întunecatului,
putem căuta singurul obiect magic care îl poate ucide aici.
Pumnalul lui.
- Nu e niciun Baelfire. - N-ar fi un bun pseudonim.
- Nu ştii şi numărul apartamentului? - Nu aşa merge treaba.
Vă spune ceva vreunul dintre numele astea?
Numele sunt specialitatea mea, dar pe acestea nu le cunosc.
- Uite-l pe băiatul nostru. - Sau poate e o locuinţă liberă.
Specialitatea mea sunt oamenii care se ascund.
Iar aceşti oameni nu trâmbiţează unde locuiesc.
Livrare UPS pentru 407.
- Poate trebuia să spui FedEx. - Fuge.
Asta e favoarea pe care mi-o datorezi! Convinge-l să-mi vorbească. Nu pot fugi.
Ai grijă de Henry. O să mă întorc.
Nu...
- Neal? - Emma?
Neal?
Nu înţeleg. Ce cauţi aici?
- Ce caut eu aici? - Da.
Nu răspund la nicio întrebare până nu-mi spui adevărul.
- Eşti fiul lui Gold? - Ce tot spui? Cine e Gold?
M-ai păcălit. Eşti de acolo.
Şi tu, şi el... Amândoi m-aţi păcălit! Tu şi Gold...
Emma, linişteşte-te. Ce spui? Cine e Gold?
Tatăl tău! Rumplestiltskin.
- E aici? L-ai adus la mine? - Ce alt motiv aş avea să fiu aici?
- De ce? - Doar eu am dreptul să mă înfurii!
Ştiai cine sunt? De unde eram? Ai ştiut de la bun început?
Sau e vreun plan pervers?
- Ai ţinut măcar la mine? - Emma...
- Vreau să ştiu adevărul! - Bine! Trebuie să plecăm din stradă.
Nu putem discuta aici. Toată viaţa am fugit de omul acela.
Nu-l las să mă găsească.
- E un bar mai încolo. Vorbim acolo. - Nu merg să beau cu tine.
- Spune-mi acum ce ai de spus. - E mai bine la bar.
Poţi să ţipi la mine şi acolo.
Nu te îngrijora. Emma ştie să-i prindă pe oameni.
Fiul meu fuge de multă vreme.
Şi cred că e la fel de priceput.
Măcar l-am găsit, nu?
- Într-adevăr. - Apropo...
Mulţumesc pentru hotdog. Am uitat.
- Cu multă plăcere. Şi eu îţi mulţumesc. - Pentru ce?
Dacă n-ai fi adus-o pe Emma la Storybrooke,
nu s-ar fi întâmplat nimic din toate astea.
Tu eşti un tânăr remarcabil.
Ştii... Am iertat-o.
Am iertat-o pe Emma pentru că m-a abandonat.
A crezut că era cel mai bine pentru mine la vremea aceea. De asta a făcut-o.
Sunt sigur că şi fiul tău va înţelege.
Împrejurările despărţirii noastre nu au fost de factură atât de nobilă.
Dar ai venit după el şi vrei să se întoarcă, nu-i aşa?
- Mai mult decât orice. - Asta e tot ce contează.
Ce vrei să ştii, Emma? Adevărul? Întreabă-mă.
- Ştiai cine sunt la început? - Nu, nu m-aş fi apropiat de tine.
- Fii serios... - Ce? Mă ascundeam.
Am venit aici ca să fiu...
cât mai departe de toate prostiile alea.
Dacă n-ai ştiut, înseamnă că te-ai folosit de mine.
- Căutai un ţap ispăşitor pentru furt. - Nu m-am folosit de tine.
Când ne-am cunoscut, n-am ştiut, dar am aflat.
Cum?
Când am plecat să vând ceasurile,
am dat peste un prieten de-ai tăi, August.
Când o să vezi ce am aici, o să asculţi.
- O să crezi fiecare cuvânt. - Vezi să nu!
ŞTIU CĂ TU EŞTI BAELFIRE
M-ai lăsat să merg la închisoare fiindcă aşa ţi-a spus Pinocchio?
- Emma... - Te-am iubit!
Încercam să te ajut.
- Lăsându-mă să fac închisoare? - Ducându-te acasă.
Vrei să spui că întâlnirea noastră a fost o coincidenţă?
Cum naiba de s-a întâmplat, dacă nu aşa aţi plănuit tu sau tatăl tău?
Gândeşte-te...
A vrut să distrugi blestemul. Întâlnirea noastră ar fi împiedicat acest lucru.
- Poate că a fost mâna sorţii. - Crezi în chestiile astea?
Nu am multe amintiri cu tatăl meu care să nu fie nasoale.
Dar îmi spunea că nu există coincidenţe.
Totul se întâmplă după un plan deja existent.
Noi nu ne putem opune, sunt forţe mult mai puternice decât noi.
Soartă, destin, spune-i cum vrei. Esenţialul e...
Poate că ne-am întâlnit cu un scop.
Poate a ieşit ceva bun din întâlnirea noastră?
Nu.
Nu-mi vine nimic în minte.
Eu am fost la închisoare. Atât.
Nu mai contează. Am uitat de asta.
Şi de tine.
De ce porţi brelocul pe care ţi l-am luat eu?
Ca să-mi amintesc să nu mă mai încred în nimeni.
Vino. Am făcut un târg cu tatăl tău că te voi duce înapoi la el.
- Ai făcut un târg? - Şi o să-mi respect cuvântul.
- Emma, nu eşti obligată, ştii? - Ştiu.
Deci ar trebui să fie uşor. Spune-i că m-ai pierdut, că nu mă găseşti.
Dacă faci asta, nu va trebui să mă mai vezi niciodată.
- Soldat! - Eu?
Sunt chemat la luptă. Păzeşte lădiţa asta cu preţul vieţii.
- Ce e acolo? - Un prizonier care ne poate ajuta.
- Ai grijă, e o creatură vicleană. - Da, domnule.
Rumplestiltskin.
Eşti doar un copil!
Te rog... N-am băut nici măcar o picătură de câteva zile bune.
- De unde îmi ştii numele? - Sunt clarvăzătoare.
Văd totul.
Nu, e imposibil. Cred că ai auzit pe cineva rostindu-mi numele.
Rumplestiltskin.
Fiul unui laş. Crescut de torcătoare.
Se teme să nu ajungă asemenea tatălui său.
Am auzit întâmplător toate astea?
Ţi-am spus, eu văd totul. Chiar şi ceea ce nu s-a întâmplat încă.
Adică viitorul? Poţi să vezi viitorul?
Da. Inclusiv pe al tău.
Nu! Nu voi lua parte la asemenea magie neagră.
Chiar dacă ceea ce văd e despre soţia ta, Milah?
- A păţit ceva? - Dă-mi să beau apă.
Poftim. Potoleşte-ţi setea, vrăjitoareo!
Apoi spune-mi ce ştii despre soţia mea.
E deja grea.
- O să fiu tată? - Soţia ta îţi va naşte un fiu.
Dar faptele tale pe câmpul de luptă, mâine, îl vor lăsa fără tată.
O să mor? Nu...
Trebuie să-mi spui cum pot să împiedic aşa ceva.
- Nu poţi. - Atunci nu te mai ajut.
- Deocamdată. O să mă mai ajuţi. - Sunt sigur că Milah nici nu e grea.
Ai spus aşa ca să-ţi dau apă.
Iar acum încerci să mă păcăleşti ca să dezertez.
O să vezi.
Mâine, când vei vedea că armata pleacă la luptă călare pe vaci,
vei şti că spun adevărul.
Vaci? Şi pe cine vor pune la catapulte? Pe lăptărese?
M-am săturat de minciunile tale scârnave.
Nu ai cale de scăpare. Vei avea un fiu.
Iar faptele tale îl vor lăsa fără tată.
- Fiul lui Gold e tatăl lui Henry? - Ştiu...
Am şi eu tot atâtea întrebări ca şi tine. Problema e că nu ştiu ce să fac.
Vrei să-ţi spun să-i ascunzi adevărul?
Henry crede că tatăl lui a murit. I-am spus asta ca să-l protejez.
Orice a făcut acest om, Henry are dreptul să ştie cine e tatăl lui.
Emma, tu ştii cât de important este să ştii adevărul despre părinţii tăi.
Nu vreau ca Henry să sufere. Vreau doar să-l protejez.
Eşti sigură că vrei să-l protejezi pe el şi nu pe tine?
De ce eşti aşa de agitat?
Când am găsit-o pe mama, m-am bucurat.
Fiindcă eu am avantajul unei experienţe de viaţă mai vaste.
Ştiu că lucrurile nu se întâmplă mereu aşa cum ne dorim noi.
În cartea mea scrie că poţi vedea în viitor.
De ce nu priveşti, ca să afli ce se va întâmpla?
Acea putere e complicată.
Nu am avut-o dintotdeauna.
Apoi, când am dobândit-o...
Nu e tocmai darul la care se aşteaptă oamenii.
A vedea inevitabilul poate fi un preţ cumplit.
Dar nu ţi-ai mai face griji. Ai şti şi gata.
Asta e marea capcană.
Viitorul e ca un joc de puzzle.
Are piese lipsă. E dificil de citit.
Şi nu e niciodată cum crezi.
- Bună! - L-ai găsit?
Îmi pare rău. Fiul tău a fugit.
- Cine eşti? - Deci e adevărat.
- Nu-ţi aminteşti nimic. - Eram prietene?
Am petrecut ceva timp împreună.
Am venit deoarece cred că mă poţi ajuta să găsesc ceva
care îi aparţine lui Rumplestiltskin.
- Cui? - Domnului Gold.
Nu-l cunosc.
Nu-l mai cunoşti. Însă l-ai cunoscut.
N-ar trebui să-i jefuim prăvălia sau să-i răscolim casa?
Asta ar fi alegerea evidentă.
Dar Gold n-ar risca să treacă graniţa şi să-şi piardă memoria
- ...fără să spună cuiva unde e pumnalul. - Lui Belle.
Bănuiesc că l-a ascuns într-una dintre preaiubitele ei cărţi.
- Impresionant, Regina. - Mulţumesc, mamă.
Voi fi impresionat când voi avea pumnalul în mână.
Nu... Ar trebui să fie aici.
- Dar nu e. Plecăm? - Stai puţin.
Ce e asta?
Da... Rudimentar.
Pentru cei nepricepuţi, e o mâzgăleală. Dar pentru un pirat?
E o hartă.
Gold n-a ascuns pumnalul aici, dar ne-a lăsat cel mai bun indiciu.
- Locul unde se află. - Poţi citi harta?
Din fericire pentru voi, doamnelor, mă pricep să găsesc comori îngropate.
- Rumplestiltskin e bunicul lui Henry? - Aşa se pare.
- Dar eu sunt bunicul lui! - Poţi avea mai mulţi bunici.
Deci Regina e bunica lui vitregă.
- Regina-cea-Rea. - De fapt, străbunica vitregă.
Şi e şi mama lui adoptivă.
Bine că nu avem Ziua Recunoştinţei în ţinutul nostru. Ce cină oribilă ar fi!
Sau... poate că asta îi va îmblânzi pe toţi.
Gold, aşteaptă! Ce faci?
- O să-mi găsesc fiul. - A fugit.
Dar locuieşte aici. O să se întoarcă. Iar eu o să-l aştept.
- Nu poţi intra cu forţa. - Mă pricep foarte bine la aşa ceva.
- S-ar putea să nu se întoarcă. - Dră Swan, te pricepi să găseşti oameni.
Eu o să te ajut. S-ar putea să găsim informaţii înăuntru.
Cine e, cu ce se ocupă.
- Pe cine iubeşte. - Nu face asta!
- Există legi! - Stau eu de şase.
Nu... Rişti să fii arestat.
Fiul meu va da declaraţie contra mea şi ne vom întâlni.
- Ce norocoşi! - Cred că ei sunt de altă părere.
Nu-s morţi, dar nici nu pot lupta. Înseamnă că vor fi trimişi acasă.
Doar aşa scapi cu viaţă de aici.
Când căpcăunii te sfârtecă, roagă-te să mori repede.
Norocul e de partea noastră!
Ducele ne-a trimis provizii.
Nu vom porni pe jos astăzi la luptă.
- Vom porni călare. - Călare? Ce vom călări?
Ce întrebare! Cai, desigur.
Luaţi-vă câte o vacă. Pregătiţi-vă!
- Ce-aţi spus? - O vacă.
Noile şei, făcute din cea mai fină piele. Le spunem "vaci".
Ia şi tu una, măcar să stai pe ceva moale pe drumul către moarte.
- Te simţi bine? - Da. Ia-o înainte. Te ajung din urmă.
Nu...
Deci e adevărat.
O să am un fiu. Şi o să mor?
Răspunde-mi!
- Gold, n-ar trebui să fim aici. - Nu cred că te aude.
- Ai găsit ceva, drăguţă? - Nimic.
Pare a fi o capcană de vise.
Dacă nu e nimic, de ce o mai ţii în mână?
- Mă minţi. - Să căutăm în continuare.
Nu, ai văzut ceva. Spune-mi!
- Spune-mi! - Henry, aşteaptă în baie.
- Dar pot să ajut... - Henry, du-te!
- Nu e nimic aici. Tipul e ca o fantomă. - Mă crezi prost?
Îmi ascunzi ceva. Vreau să ştiu ce.
- Nu ascund nimic. Gold... - Ţi-a spus ceva?
- N-a spus nimic! - Dar ai vorbit cu el.
- Nu-mi pune vorbe... - Spune-mi!
Spune-mi, sau o să te oblig să-mi spui.
- Aici nu ai puteri magice. - N-am nevoie de ele.
- Vrei să faci aşa ceva? - Nu mă forţa.
- Nu mă forţa pe mine! - Am făcut un târg! Un târg!
- Nimeni nu încalcă târgul cu mine! - Hei!
Las-o în pace.
Milah!
Rumple?
- Cum îl cheamă? - Baelfire.
Un nume puternic.
Îi va fi de folos, fiindcă va trăi cu ruşinea de a fi fiul tău.
Ce? Ce spui?
- Rumple, e adevărat? - Ce să fie adevărat?
Ţi-ai provocat singur rana ca să nu lupţi? Ca să fii trimis acasă?
- Cine spune asta? - Toţi. Zvonurile ajung repede.
Rumple, te-ai rănit singur?
- Ţi-ai provocat singur... - Da!
O clarvăzătoare mi-a spus că voi muri.
Te-ai rănit fiindcă o clarvăzătoare ţi-a spus s-o faci?
A spus adevărul în toate celelalte privinţe. Am plecat ca să fiu cu tine.
Cu tine şi cu Baelfire.
- Ai plecat fiindcă ţi-a fost frică. - Nu.
Ai devenit ceea ce toţi te credeau: un laş, la fel ca tatăl tău.
Taci! Nu sunt deloc ca tatăl meu.
A încercat să mă abandoneze. Eu nu-i voi face aşa ceva fiului meu.
Pentru el am făcut asta!
Totul a fost pentru băiat.
Ca să-l cruţ de soarta pe care am îndurat-o eu.
Ca să nu crească fără tată.
L-ai osândit la o soartă mult mai crudă.
- Să crească drept fiul tău. - Ce altceva puteam să fac?
Ai fi putut să lupţi, Rumple.
- Ai fi putut să mori! - Nu vorbeşti serios...
Nu vorbeşti serios.
Gata, Bae...
O să fie bine.
A venit tata.
Îţi promit...
N-o să te părăsesc niciodată.
Bae.
Te-ai întors după mine.
M-am întors să mă asigur că nu-i faci ei niciun rău.
Am văzut ce păţesc cei care încalcă târgul.
- Te rog, Bae, lasă-mă să vorbesc. - Nu mă interesează să vorbesc cu tine.
- Nu plec. - Ieşi din casa mea!
- Neal... - Emma, mă descurc.
Voi doi vă cunoaşteţi?
- Vă cunoaşteţi! De unde? - M-ai trimis după el...
Nu, opreşte-te! Minţi.
De unde vă cunoaşteţi?
Mamă? Ce se întâmplă?
Hei...
- Cine e? - Fiul meu.
- Ce? - El e Baelfire?
Mai stai puţin în camera cealaltă.
- Câţi ani ai? - Nu-i răspunde.
- Puştiule, câţi ani ai? - Unsprezece!
De ce ţipaţi cu toţii?
Are 11 ani.
Mamă?
- E fiul meu? - Nu.
Tatăl meu a fost pompier. A murit.
Aşa mi-ai spus. Ai spus că...
E fiul meu?
Da.
Henry...
Baelfire... Te rog!
- Te rog doar să mă asculţi. - Pleacă!
Te-ai întors ca s-o protejezi pe Emma.
Ca să arăţi că şi-a respectat partea ei din învoiala noastră.
- Iar acum poţi să pleci. - Târgul era să te facă să-mi vorbeşti.
Dacă vrei să-şi împlinească partea ei de învoială,
nu ai decât o singură opţiune: trebuie să vorbeşti cu mine.
Ai trei minute la dispoziţie.
Bună! Nu, mă simt bine.
Mi-au spus că pot pleca. Dar ştii ce?
Cred că o să mai rămân o vreme.
De ce? Urmăreşte asta şi o să vezi.
- Iată locul unde se află pumnalul. - Bravo, Hook!
- De aici ne ocupăm noi. - Nu! Mi-ai promis!
Pumnalul Kris e mult prea puternic ca să-l irosim pe de-alde tine.
La asta se reduce totul?
Vrei pumnalul ca să ai puterile lui întunecate?
Cel care deţine pumnalul îl controlează pe Întunecat.
Când se întoarce la Storybrooke,
îi poruncim să-i ucidă pe Albă-ca-Zăpada, pe Făt-Frumos şi pe Emma.
Duşmanii noştri vor fi biruiţi, iar tu vei fi fără pată
în ochii singurei persoane care contează.
Henry.
- Deci el e. - Da.
De ce nu mi-ai spus?
N-am crezut că o să-l mai văd vreodată.
- Nu mai voiam să-l văd. - De ce?
Era un hoţ, Henry.
E un mincinos, un om rău.
Şi mi-a frânt inima.
- Aş fi putut accepta adevărul. - Ştiu.
Făcea parte dintr-un capitol pe care voiam să-l dau uitării.
De asta nu ţi-am spus.
Mă gândeam la mine, nu la tine.
Credeam că tu eşti altfel, dar eşti la fel ca ea.
Eşti ca Regina. Şi ea mă minţea mereu.
Îmi pare rău.
Vreau să-l cunosc pe tata.
Trece timpul.
Ştiu că am făcut greşeli,
dar trebuie să mă crezi...
Vreau să mă revanşez.
Nu există durere mai mare decât regretul.
- Încearcă abandonul. - Te rog...
- Lasă-mă să-mi repar greşeala. - Cum?
Am crescut singur, fără tată. Poţi să îndrepţi lucrul ăsta?
- Da, pot. - Două minute.
Vino cu mine la Storybrooke. Acolo există magie.
Pot să dau ceasul înapoi.
Poţi să ai din nou 14 ani. Putem s-o luăm de la capăt.
Nu vreau să am din nou 14 ani. Ai înnebunit?
Nu pot aduce înapoi timpul pierdut, dar pot face să dispară amintirile, durerea.
Să dispară ceea ce sunt? Nu, mulţumesc.
- Un minut. - Te rog, Bae.
Dă-mi o şansă.
- Cândva m-ai iubit. - Cândva erai un om bun.
Pot să fiu din nou bun. M-am schimbat.
Am venit aici,
în oraşul acesta, fără puteri magice.
Dar încerci să le foloseşti ca să-ţi repari greşelile.
Crezi că asta poate şterge tot răul. Nu se poate. Nu poţi şterge răul.
Nu ştii ce am trăit.
Ştii ce a trebuit să îndur?
Noapte de noapte, pentru mai mulţi ani decât îţi poţi imagina...
...ultimul lucru pe care îl văd înainte să adorm este imaginea ta.
Tu şi cu mine, peste groapa aceea.
Mâna ta strângând-o pe a mea.
Apoi mi-ai dat drumul.
Iar, în cădere, nu văd decât chipul tău.
Văd cum ai ales toate tâmpeniile astea în loc să mă alegi pe mine.
Văd cum mi-ai dat drumul.
Acum e rândul meu. Îţi dau drumul.
- Îmi pare rău. - Nu-mi pasă.
Nu te las să-ţi găseşti liniştea. Trebuie să pleci.
- Bae... - Nu. Timpul s-a scurs.
- Te aşteptam. - Atunci ştii exact de ce am venit.
Ce am prezis în timpul Războaielor cu Căpcăunii s-a adeverit în sfârşit.
Într-un fel de a spune.
M-am ologit pe câmpul de luptă, am fost însemnat drept laş,
soţia m-a părăsit, apoi fiul meu a fost chemat pe front.
Apoi am devenit Întunecatul, apoi Bae m-a părăsit.
Da, faptele mele pe câmpul de luptă l-au lăsat pe fiul meu fără tată.
Dar ar fi fost bine să ştiu despre toate detaliile astea nesuferite.
Chiar dacă ştiai, nu se schimba nimic.
Tot ai fi fost neputincios în faţa sorţii.
Aşa ca tine.
Ştii foarte bine de ce am venit aici.
- Vrei să-ţi găseşti fiul. - Adevărat grăieşti.
Îl vei găsi.
Cum? Şi de data asta nu omite niciun detaliu.
Nu va fi un drum lin.
Vor trece mulţi ani.
Şi va fi nevoie de un blestem.
Un blestem destul de puternic
pentru a-i scoate pe toţi din acest ţinut.
Da, mai e ceva. Ştiu... Spune-mi!
Nu tu vei arunca blestemul.
Altcineva îl va arunca. Şi nici nu vei rupe blestemul.
Altcineva îl va rupe.
- Spune-mi! - Nu ştiu cine.
Chiar şi puterile mele au limite.
Nu e destul, drăguţă.
Dacă vrei să vezi calea pe care trebuie să o urmezi,
există o singură cale.
Ia-mi această povară.
Cu bucurie.
Vrea să te cunoască.
- N-avea de gând să-mi spui de el. - Nu.
E şi copilul meu, nu mai iei deciziile singură.
Grozav! Du-te şi vorbeşte cu el.
Dar nu-i frânge inima.
N-o să-i fac ce mi-a făcut tata.
- Şi ce mi-ai făcut tu mie. - Bine.
Am priceput, toţi avem probleme.
Hai să încercăm să evităm să i le transmitem şi lui. Ce zici?
Bine.
- Deci tu eşti tatăl meu. - Da.
- Eu sunt Henry. - Mă bucur să te cunosc, Henry.
- Îmi pare rău că a durat atât. - Nu-i nimic. N-ai ştiut.
Nu văd nimic...
E prea mult! Totul e o amestecătură.
Viitorul e o enigmă, cu multe piese de pus cap la cap.
În timp, vei învăţa să deosebeşti ceea ce poate fi de ceea ce va fi.
De asta ai vrut să-mi dai puterile tale.
- Ca să te eliberezi de acest chin! - În timp, te vei lămuri.
Aşteaptă...
În semn de mulţumire, îţi ofer o piesă a enigmei.
Îţi vei regăsi fiul
şi se va întâmpla într-un mod dintre cele mai neaşteptate.
- Cum? - Datorită unui băiat.
Un băiat te va conduce la el.
Dar păzeşte-te, Rumplestiltskin,
căci acel băiat nu este doar ceea ce pare.
Te va conduce către ceea ce cauţi.
Dar cu un preţ.
Băiatul îţi va aduce sfârşitul.
Atunci va trebui să-l omor.