PHUKET 24 OCTOMBRIE 2011
Trezeşte-te!
E doar 08.15, culcă-te la loc.
Uite aici!
Isra, trezeşte-te! Ajută-mă!
August, e devreme. Dormeam...
Priveşte, nu vezi?
Da, văd piciorul tău! Acum taci.
Trebuie să merg la spital.
- Ce ai? - Mă transform în lemn.
A FOST ODATĂ CA NICIODATĂ
Micul dejun la pat? Serios?
A trecut prin clipe cumplite. Măcar să ne asigurăm că mănâncă.
Lasă cacaua caldă şi masajele!
Fii ferm şi convinge-o să depăşească momentul.
E cam dur, nu crezi? I-a luat viaţa Corei.
- E totul în ordine? - Da, puştiule.
Ia-ţi haina. O să întârziem.
- Pa, bunicule! - Ştiu de ce insişti să o ajutăm.
Dar, în final, doar ea singură se poate ajuta.
Bună dimineaţa.
Bună dimineaţa! Ţi-am pregătit nişte ouă.
Dacă ai poftă de altceva, mergem la Bunicuţa. Sau ai alte planuri?
O să merg în pădure, să fiu cu gândurile mele.
- Lasă-mă să vin cu tine. - David, trebuie să merg singură.
În plus, tu ai treabă. Ştiu că vrei să te ocupi de vrejurile de fasole.
Anton spune că s-ar putea să avem recoltă.
Apoi vom putea pleca acasă.
Nimic nu va mai conta. Totul va fi în trecut.
Am păcălit-o pe Regina să-şi ucidă mama. Nimic nu va şterge asta.
- Mary Margaret... - Te rog, dă-mi timp la dispoziţie.
Salut, amice!
- Ce faci? - Bine.
Am adus asta. Ai putea să-mi spui cum era acolo.
Grozav! Am o idee. Mergi înainte la bistrou,
ia trei ceşti de cacao caldă şi ne apucăm de povestit.
Eu nu vin. Trebuie să mă ocup de nişte treburi.
Nu poţi amâna? Vreau să discutăm câteva lucruri.
Tamara a fost la mine acasă, să-şi ia nişte lucruri de-ale ei.
Bagajele ei erau în boxă, dar Hook nu mai era acolo.
- Norocul nostru. - Asta înseamnă că a scăpat.
Nu ştiu câte necazuri mai poate isca.
Al doilea lucru pe care vreau să-l discutăm
e motivul pentru care Tamara şi-a luat lucrurile: vine încoace.
- Aici, la Storybrooke? - Da, trebuie să sosească la Bunicuţa.
- N-ai minte? - Poftim?
Ce o să-i spui când o să vadă un uriaş sau un vârcolac în plină zi?
Între Greg Mendell, turistul gastronom, şi logodnica ta, am ajuns parc tematic!
Poate că nu m-am gândit bine. Îmi pare rău. Am nevoie de ea.
- Scuze, n-am vrut să... - Nu-mi cere scuze. Nu pe mine mă minţi.
- Cine minte? - Ştie cine eşti şi de unde vii?
N-o lăsa să afle pe cont propriu. Spune-i adevărul. Spune-i totul.
Ea e. Ajunge în zece minute.
Rămâi şi tu, ca s-o cunoşti.
- Trebuie să plec. - Ştiu, dar suntem toţi în legătură.
Aţi putea sta de vorbă.
Rămâi ca s-o saluţi. Aduce chifle.
- E cineva aici? - Doar eu.
August?
HONG KONG OCTOMBRIE 2011
August W Booth?
Nu văd nimic.
Piciorul meu se preface în lemn. - Vă rog, plecaţi.
Aşteptaţi! O să vă dovedesc.
Nu, opreşte-te!
Infirmieri, imobilizaţi-l! Duceţi-l la Psihiatrie!
Aşteaptă! Întoarce-te!
- Vino înapoi! - Aşteaptă!
- Cine eşti? - Te pot ajuta.
Te-am auzit strigând. Lucrez cu cineva care se ocupă de probleme din acelea.
- Ce probleme? - Pe care oamenii le ignoră.
Poate vindeca orice, dacă preţul e potrivit.
- Cine e? - I se spune Dragonul.
- Blestemul a fost distrus. - Nu şi pentru mine.
Când a fost ridicat, am putut să mă mişc, dar am rămas aşa.
Asta e pedeapsa mea.
Eu sunt vinovat, nu regina.
- August, îmi pare nespus de rău. - Nu...
Nu trebuie să te ascunzi.
În Storybrooke sunt oameni care ţin la tine.
Emma, tatăl tău...
Ce face tata?
- Îi e dor de tine. - Ştiu.
Nu-l pot lăsa să mă vadă aşa. Nici pe el, nici pe Emma.
Te rog, răzgândeşte-te! S-ar bucura să te întorci.
S-au întâmplat multe. Emma l-a găsit pe tatăl lui Henry.
Emma şi Neal sunt din nou împreună?
Nu. El e logodit cu o tânără pe care a cunoscut-o la New York.
Speram...
Asta e meteahna mea, speranţa.
Sper că lucrurile se pot rezolva.
Sper că pot obţine iertarea pentru greşelile pe care le-am făcut.
Dar poate sunt unele lucruri peste care nu se poate trece.
- Orice ai făcut, meriţi încă o şansă. - Ţi-e uşor să vorbeşti.
Tu nu te-ai frământat niciodată gândindu-te la iertare şi ispăşire.
N-ai avut nevoie de aşa ceva.
August, încetează să-ţi mai plângi de milă.
Vino cu mine în oraş. O să-l căutăm pe Marco.
Vrei să apar în faţa lui arătând aşa?
- O grămadă de lemn şi eşec? - Ce spui?
Vrei să mă ajuţi? Atunci pleacă.
Şi nu spune nimănui că m-ai văzut.
Cum v-aţi cunoscut?
Eu întârziasem la serviciu, eram în mare grabă
şi dădeam pe gât cafeaua, când un tip s-a ciocnit de mine.
Am vărsat cafeaua pe bluză.
N-aveam timp să mă schimb, aşa că Neal mi-a dat eşarfa lui.
Mi-a spus să o păstrez sau să-l sun, dacă vreau să i-o înapoiez.
Am decis să-l sun şi de atunci suntem împreună.
Pare că a fost sortit.
O să-l duc pe Henry la bunicul lui. Mulţumesc pentru chiflă.
- Încântat de cunoştinţă. - Asemenea.
- Poftim. - Ţine-o tu.
Bine.
- Pe curând! - Ne vedem mai târziu!
- Henry pare un copil grozav. - Da.
- Ţi-a moştenit spiritul. - Crezi?
Da.
Trebuie să-ţi spun ceva.
Eu nu sunt de prin locurile astea.
Vin dintr-un loc numit Pădurea Fermecată.
Vorbesc serios.
Aruncă o privire.
Astea sunt basme.
Sunt adevărate. Mai mult decât adevărate.
Sunt istorie. Istoria mea.
Îl vezi pe băieţelul ăsta? Eu sunt.
Ce naiba faci?
Încerc să fiu sincer cu tine.
Dacă vrei să fii sincer, spune-mi care e motivul.
Blonda care tocmai a plecat? Mama copilului tău?
Nu sunt proastă, Neal. Am văzut cum vă priviţi.
- Nu e deloc aşa. - Ba cred că e.
De asta ţi-a venit să fugi când Henry a întrebat cum ne-am cunoscut.
N-ai vrut ca ea să afle.
Dacă o vrei pe ea, spune-mi.
- Nu mă da la o parte cu forţa. - Nu asta vreau.
Uite ce e, Neal...
Când eşti pregătit să fii sincer în privinţa ta şi a sentimentelor tale,
atunci caută-mă.
Mai avem puţin şi ajungem.
Aşteaptă. Nu durează mult.
Tu... Vino! Te aşteaptă.
Domnişoară... Ţi-a căzut ceva.
Mulţumesc.
Sper să-ţi placă plăcinta. Fac eu cinste.
Sunt Regina Mills, primăriţa oraşului. Sunt şi mama lui Henry.
Puştiul simpatic care era în pădure?
Da. Voiam să-ţi mulţumesc că m-ai sunat.
Nicio problemă. Am o slăbiciune pentru copilaşii la ananghie.
Sunt sigură că nu ne-am mai întâlnit, dar, în mod straniu, îmi pari cunoscut.
Nu văd cum e posibil. Doar dacă...
- Ai stat în Carlisle, Penssylvania? - Mă tem că nu.
Dacă ai nevoie de ceva în timpul şederii, te rog, nu ezita să ceri.
Încearcă specialitatea casei. Ţi se potriveşte perfect.
Inimă în crustă neagră.
Bună! Ce s-a întâmplat?
- Ce e aşa urgent? - L-am găsit pe August.
- Băiatul meu trăieşte? - Da, dar e în întregime de lemn.
Locuieşte într-o rulotă abandonată lângă podul cu taxă.
- Îl putem ajuta? - Nu.
Dar cred că Stareţa l-ar putea ajuta.
Da, Zâna Albastră! L-a mai ajutat.
Îl poate ajuta din nou. Trebuie să-l ajute!
Te aşteaptă.
Baftă!
Te rog, ia loc.
Spune-mi, de ce ai venit?
- Vezi asta? - Nu.
Problema e la celălalt picior.
Te prefaci în lemn, Pinocchio.
De unde-mi ştii numele? Cine eşti? Eşti şi tu din tărâmul meu?
August, ai dureri. Nu-ţi irosi energia cu mine, păstreaz-o pentru necazul tău.
Singura ta grijă e dacă te pot ajuta sau nu.
- Da, te pot ajuta. - Ce bine!
- Dar sunt câteva condiţii. - Da.
Vreau un obiect pe care-l preţuieşti.
- Bani? Am ceva... - Nu. Banii mai târziu.
Vreau ceva la care ţii din suflet. Ceva ce nu poate fi înlocuit.
Asta? N-are nicio valoare.
Nu pandantivul, ci firul.
E firul cu care tatăl tău ţi-a dat suflu după ce te-a cioplit.
Într-un fel, firul ţi-a dat viaţă.
Cu el vei plăti din suflet.
- Va da rezultate? - Poate.
Ca orice vânzător din lumea asta, cer şi plată în bani.
- 10 000 de dolari americani. - 10 000?
Vino cu banii diseară şi nu te vei mai preface în lemn.
August a venit la mine la scurt timp după ridicarea blestemului.
Mi-a cerut să-l transform cum era.
- De ce? - El este aşa cum era.
Mai ţii minte când v-am găsit pe acea plajă?
Când l-am transformat în băiat?
A fost cea mai fericită zi din viaţa mea.
I-am spus lui Pinocchio că, de va fi curajos, onest şi altruist,
va rămâne băiat.
Dar mă tem că nu mi-a dat ascultare.
De aceea s-a schimbat la loc.
Nu pot face nimic pentru el.
Da, a făcut lucruri pe care le regretă. Cu toţii am păţit-o.
Dar n-ar trebui să i se dea a doua şansă?
Dacă e o cale de salvare pentru August, trebuie s-o urmeze singur.
Nimeni nu poate să-l oblige, căci n-o va face din suflet.
Nu dispera, Marco. Ştiu că încă există speranţă pentru fiul tău.
Trebuie să fie!
Salut!
Ţi-ar prinde bine ceva de băut.
Nu plănuiam să stau prea mult.
Fă-mi pe plac. Nu e amuzant să sărbătoreşti de unul singur.
Vraciul nu acceptă card.
Pentru a doua şansă!
Cine a ştiut că sunt aşa scumpe?
- Ce te-a adus la el? - Cancerul.
O formă foarte rară. Când mi s-a pus diagnosticul,
specialistul mi-a spus că nu mai apuc multe zile.
De atunci, am bătut lumea în căutarea unui leac.
Doctori, vraci, oricine îmi promitea un miracol.
Dar nimeni n-a fost în stare.
Apoi am auzit de Dragon.
Dar tu?
- O boală de piele. - Acnee?
- Da. - Există creme antiacneice.
Aş vrea eu! Dacă boala asta se extinde, nu mai am nicio şansă.
- Mă bucur că şi tu l-ai găsit. - Mersi.
Ţi-a cerut un obiect personal?
Cine poartă aşa ceva asupra sa?
Din fericire, aveam în portofel o poză cu bunica mea.
Acum n-o mai am. Dar dacă scap de cancer...
Noroc!
- Vin imediat. Ai tu grijă de asta? - Da.
Ţi-am spus să mă laşi în pace!
Salut! A trecut multă vreme.
Pentru unul care a alergat toată viaţa, ar trebui să fii în formă mai bună.
Voi fi.
Ai ce mi-ai promis?
Am stabilit deja preţul. Ai adus banii?
Corpul are un mod straniu de a ne trimite semnale, nu crezi?
Complicat nu e să le auzim, ci să le descifrăm adevăratul sens.
Eşti sigur că asta mă va vindeca?
Conţinutul sticluţei te va opri să te transformi în lemn.
Dar asta e doar un simptom. Doar tu singur te poţi vindeca.
Opreşte-te!
- Sticluţa aia e a mea! - Îmi pare rău...
Hei! Opriţi-l!
La o parte!
Orice ai avea, îţi meriţi soarta.
BARUL WINNIE
Nu te-a preocupat să decorezi.
Dar un om din lemn nu are nevoie de prea multe.
Mă vezi? Crezi?
Crezi că l-aş fi căutat pe Dragon dacă nu credeam?
Nu înţeleg. Ce cauţi în Storybrooke? Cum e posibil?
Nu e treaba ta ce fac aici.
Dar am nevoie de un serviciu.
După figura din Hong Kong, îmi eşti dator.
- Ce serviciu aş putea eu să-ţi fac? - Pleacă.
E o rugăminte simplă, având în vedere ce îţi ofer.
Nu. O să-mi explici.
M-ai urmărit? Eşti ca mine?
Fiinţă magică? Nu, sunt om.
Dar uită de ce am venit şi cine sunt
şi pune-ţi o întrebare mai importantă. Cum am reuşit?
Boala mea era o condamnare la moarte.
Şi totuşi, iată-mă aici.
Dragonul... Licoarea din sticluţă a avut efect.
M-a vindecat, August. Şi te poate vindeca şi pe tine.
Mai am din ea.
Sticluţa e în apartamentul meu din New York. Du-te şi ia-o.
Tot ce-ţi cer e să pleci din Storybrooke şi să nu te mai întorci niciodată.
Neal... Tu eşti logodnica lui.
Aţi venit aici pentru magie?
Încercaţi să stârpiţi magia din Storybrooke?
Neal nu e implicat. Ştie la fel de mult cât ştii şi tu.
Ba nu, tu ştii mult mai mult. Deci batem palma?
Nu pot pleca fără să ştiu ce cauţi aici.
Ba poţi şi chiar vei pleca.
Eşti acelaşi om pe care l-am lăsat în Hong Kong.
Un om dispus să facă orice ca să se salveze pe sine.
Asta îţi ofer eu, August. Salvarea.
Am destule prosoape, dacă pentru asta ai venit.
Aerisesc camera.
Am venit fiindcă mi-am dat seama de ce îmi pari cunoscut.
Fiindcă ne-am mai întâlnit. Nu-i aşa, Owen?
Am păstrat asta ca memento al clipelor petrecute împreună.
Erai doar un băieţel când mi-ai dat-o.
Uită-te la tine... Ai crescut.
Nu e de mirare că nu te-am recunoscut.
Dar eu te-am recunoscut, fiindcă arăţi la fel, Regina.
- Parcă timpul a stat în loc pentru tine. - Fac detoxifiere cu sucuri.
Face minuni pentru ten.
Puteai să-mi spui de ce ai venit, Owen.
- Ştii de ce am venit. - Sincer, nu ştiu.
- Îl caut pe tata. - Pe tatăl tău?
A plecat la scurt timp după tine. Nu l-am mai văzut de atunci.
- Nu te cred. - Acesta e adevărul.
Oamenii nu dispar pur şi simplu, Regina.
Băieţeii speriaţi au de obicei o imaginaţie bogată.
Nu mai sunt un băieţel speriat, dnă primar.
Mi-a luat mult timp să mă întorc aici.
- Nu plec fără tatăl meu. - Ba vei pleca fără el.
Fiindcă tatăl tău nu e aici.
O să-i spun Bunicuţei că eliberezi camera mâine.
Şi dacă nu?
În ciuda a ceea ce crezi,
oamenii pot să dispară pur şi simplu.
E numai vina mea.
Copiii noştri decid singuri, Marco.
- Nu te poţi învinui de nimic. - Ba pot.
Şi tu ar trebui să mă învinuieşti.
Garderobul pe care l-am construit,
cel care a adus-o pe Emma în lumea asta...
- Nu a venit singură. - Ba da.
Garderobul putea transporta o persoană.
Ba nu. Am obligat-o pe Zâna Albastră să mintă.
Putea transporta două persoane. Aşa cum a şi făcut.
Pe fiica ta şi pe fiul meu, Pinocchio.
Aş fi putut să merg cu Emma?
Nu există scuze care să îndrepte fapta mea.
- Dar regret enorm. - Mary Margaret!
Ce faci? Ţi-a cerut scuze.
- Nu, am meritat-o. - Nu. Nu eu am făcut-o...
Marco, îmi pare rău. Nu sunt eu însămi.
Ai greşit. Şi eu aş fi făcut la fel pentru copilul meu.
Te iert. Îţi protejai fiul.
Nu. I-am pus pe umeri o povară pe care niciun copil n-ar trebui s-o poarte
şi am numit-o iubire.
IEŞIŢI DIN STORYBROOKE
Fotografia ta e pe masă.
Nu uita s-o iei când pleci.
Nu plec nicăieri până nu aflu adevărul.
Interesantă exprimare pentru cineva care a minţit că e bolnavă.
Ai dreptate. Nu am cancer.
Şi totuşi m-ai căutat.
Caut pe cineva ca tine de foarte multă vreme.
- Pentru magie. - E rară în lumea asta.
Atât de rară, încât ai spune că e ficţiune.
- Dar tu nu spui aşa. - Nu.
Însă n-a fost uşor să o găsesc.
Am găsit o lume plină de şarlatani. Apoi te-am găsit pe tine.
Am analizat conţinutul sticlei cu cele mai sofisticate metode.
Ştii ce am descoperit? Nimic.
- Deci şi eu sunt un şarlatan. - Nu.
Nimic, la propriu.
Lichidul nu conţine niciun element care există în această lume.
- Cum explici? - Ceea ce creez nu e din lumea asta
fiindcă cei care îmi cer ajutorul
au suferinţe pe care ştiinţa nu le poate trata.
Oameni ca bărbatul de la care ai furat sticluţa.
Nu am furat nimic. Am plătit pentru conţinutul sticluţei.
Dar acum că o am,
nu pot risca să te găsească şi alţii.
Mi-a făcut plăcere să te cunosc.
Nu m-ai cunoscut. Cel puţin nu aşa cum sunt cu adevărat.
IEŞIŢI DIN STORYBROOKE
Emma! E cineva aici?
- Emma Swan. - Sunt August.
Ascultă-mă!
- Trebuie să te avertizez. - August?
În legătură cu ce?
- Mă dezamăgeşti, August. - Ştiu ce i-ai făcut Dragonului.
La câteva zile după ce ai plecat, am mers să-l implor să mă trateze.
Şi amândoi ştim ce am găsit.
Pe atunci, eram prea disperat ca să mă întreb ce se întâmplase,
ca să mă întreb cine ar fi putut face asemenea lucru.
Dar am găsit poza asta în maşina ta şi am înţeles.
Tu şi bunica ta. Te-ai întors la Dragon.
- L-ai omorât. - Trebuia să pleci.
Am mizat că vei dori să te salvezi.
Poate că asta încerc să fac.
Am dus o viaţă plină de egoism, laşitate şi necinste.
Numai eu mă pot vindeca.
Nu cu magie sau ştiinţă. Doar eu.
Ţin la oamenii din acest oraş.
Dacă voiai stropul de magie al Dragonului, aici ai dat de filonul principal!
Şi n-o să faci rău nimănui ca să pui mâna pe el.
O să-i avertizez.
Ba nu.
Dacă August e la secţie, nu răspunde.
August!
Fiule! Băiatul meu!
Băiatul meu! Ce ţi s-a întâmplat?
Îmi pare rău, tată.
N-ai de ce. O să fie bine.
- Emma... - August...
Emma, ea e...
Nu! Nu din nou!
- August? - Nu...
Nu se poate sfârşi aşa! Trebuia să mai primească o şansă.
- Ce s-a întâmplat? - A fost ucis ca să nu dezvăluie ceva.
Cu ultima suflare a vrut să ne avertizeze. Nu va fi fost în van!
"Curajos, onest şi altruist."
Curajos, onest şi altruist!
Nu înţelegeţi? Aşa trebuia să fie Pinocchio.
Mai avem speranţă. Chemaţi-o pe Zâna Albastră!
- Am sosit, Henry. - Ce vrea să spună Henry?
L-am transformat pe Pinocchio în băieţel
după ce şi-a sacrificat viaţa pentru a lui Marco.
Dacă astăzi a fost într-adevăr curajos, onest şi altruist,
atunci ai dreptate: sunt şanse să-l pot ajuta.
Te implor, încearcă...
- Tată? - Pinocchio?
Priviţi!
Sunt un băieţel adevărat!
Dragul meu...
- Bună. - E adevărat...
Să te porţi mai bine de data asta.
- Pinocchio. E... - Da.
Pinocchio, trebuie să-ţi pun o întrebare.
Vreau să te gândeşti bine de tot.
Înainte să te transformi în băieţel,
încercai să ne spui ceva foarte important. Mai ţii minte ce era?
Voiai să ne avertizezi de ceva.
Nu-mi amintesc.
Dar mi-aş aminti, aş fi onest. Promit!
Dacă vrei să te întorci la New York, nu te-aş condamna.
Ştiu că nu te aşteptai la aşa ceva.
M-am aşteptat să fiu cu tine.
Te iubesc.
Nu-mi vine să cred că norocos am fost că te-am întâlnit.
Amândoi am fost norocoşi.
Cred că a fost un zbor de pomină de la Hong Kong.
- Arăţi mai bine. - Mă simţeam mai bine.
Mă prefac iar în lemn, Neal.
- Deci Emma e în Storybrooke. - Te duci şi tu acolo, nu?
Trebuie s-o fac să distrugă blestemul, să revin la normal.
În cazul ăsta, tata o să-şi amintească cine e şi o să mă caute.
Dar vei avea ocazia să o revezi pe Emma.
- Nu cred că vrea să mă vadă. - Nu se ştie niciodată.
Când o să se rupă blestemul, o să-ţi trimit o ilustrată.
Îmi pare rău! Eşti bine?
Mă grăbeam. Am întârziat la serviciu.
Ia eşarfa mea. O să acopere pata.
Se potriveşte la fix. Mulţumesc.
- Îmi pare rău. - Mulţumesc.
Eu sunt Tamara.
Henry...
Trebuie să discutăm.
Îmi pare rău. Îmi pare rău că te-am minţit în legătură cu tatăl tău.
Îţi promit că n-o să te mai mint. Nu mă mai respinge...
N-o să te resping.
- Eşti gata să-mi spui ce s-a întâmplat? - Da.
Dar, mai întâi, promite-mi că nu te vei enerva.
Deci urmează veşti bune... Îţi promit.
David, săptămâna trecută, am fost acasă la Regina şi am vorbit cu ea.
- Ai înnebunit? - Ai promis că nu te enervezi.
- Nu mă enervez! - Observ.
- Putea să te omoare. - Ştiu.
De asta am mers la ea. Ca să mă omoare.
- Poftim? - Nu mai puteam suporta vina.
Abia mai respiram. I-am spus să mă omoare, iar ea mi-a smuls inima.
Când a scos-o, inima mea începuse
să se înnegrească din cauza faptei mele.
De ce nu mi-ai spus?
Fiindcă ar fi fost real, iar eu aveam nevoie să cred că îmi imaginasem.
Că puteam găsi o soluţie. Că salvarea era posibilă.
- E posibilă! Uită-te la August... - Dar l-a costat totul.
Tu nu eşti ca el, Mary Margaret.
Şi nu eşti nici pe departe ca Regina.
Deci acelea două nu sunt singurele opţiuni.
Vom găsi o altă cale.
Ce te face să fii atât de sigur?
Asta...
O cunosc mai bine ca oricine.
APEL DE LA: EA
De ce nu m-ai sunat? Unde eşti?
Chiar aici.
Scuze. A fost o zi plină.
Neal face duş. Am doar câteva minute la dispoziţie.
Atunci să nu le irosim...