ACUM 11 ANI
- Inspiră adânc! Respiră! - Gata...
Te descurci de minune. Aşa, e foarte bine.
- Respiră! - Te descurci fantastic! Respiră!
Ţine-o tot aşa! Respiră, respiră!
Inspiră adânc! Inspiră adânc! Acum împinge!
Împinge! Împinge!
Minunat! Gata! E frumos!
Ştiu... E băiat, Emma.
Emma?
Emma, să ştii că te poţi răzgândi.
Nu, nu pot fi mamă.
ÎN PREZENT
- Aici e? - Da. E Ţara de Nicăieri.
A FOST ODATĂ CA NICIODATĂ
Uşurel, amice. N-ai unde să te duci.
Am ajuns. Misiune îndeplinită.
Sunteţi siguri? Ambele mele mame vin după mine.
Da? Fă bine şi priveşte în jur, puştiule!
Vezi vreun turn cu ceas? Eşti tare departe de Storybrooke.
Nu contează. Familia mea a mai fost în Pădurea Fermecată
şi pot să ajungă din nou.
Nu suntem în Pădurea Fermecată, aici e Ţara de Nicăieri.
Ţara de Nicăieri? Aţi venit ca să distrugeţi Ţara de Nicăieri?
E sursa magiei.
Unde e transmiţătorul, să anunţăm biroul central?
Poftim, T!
Un birou în junglă? Cine lucrează acolo?
Nu e treaba ta pentru cine lucrăm noi, puştiule.
- Află că au grijă de noi. - Oare?
Vă pot spune cum să vă întoarceţi după ce distrugeţi magia?
Nu punem întrebări, noi avem încredere în cauza noastră.
- Greg? - Da?
Chestia asta nu se aprinde.
Ai verificat bateriile?
Ce naiba e asta? O jucărie?
E bine că voi nu puneţi întrebări.
Haide! Mergi!
De ce încetineşti?
Poate nu ştiai, viaţa fiului meu e în pericol.
Ba ştiu, regina mea iute la mânie.
Planul e să ajung în partea cealaltă a insulei, unde râul e cel mai lat.
Intrăm pe acolo şi îl luăm prin surprindere.
Ce ironic!
- Ce e ironic? - Nici nu mai vreau să ştiu cât timp
am încercat să plec şi să-l ucid pe Rumplestiltskin.
Şi iată-mă-s, mă-ntorc în inima ţinutului,
cu el ca oaspete de onoare.
Nu e chiar finalul fericit la care speram.
Greg Mendell mi-a zis ceva amuzant.
Mi-a zis că sunt un personaj rău.
Iar răii nu au parte de finaluri fericite.
- Crezi asta? - Sper că nu.
Altfel, ne-am irosit vieţile.
Bună!
Ce s-a întâmplat cu Neal şi Henry nu e din vina ta.
Nu te poţi învinovăţi.
Nu fac asta.
Vă învinovăţesc pe voi.
Totul s-a întâmplat fiindcă v-am ascultat.
Aţi zis vă binele învinge mereu? Nu e aşa.
Eu n-am crescut într-un ţinut de basm.
Eu am trecut prin altceva. Doar pe asta mă pot baza.
Şi noi ne putem baza doar pe ce am trăit noi.
Dacă ne-ai lăsa să te povăţuim...
Vă mulţumesc că încercaţi să fiţi părinţi, dar suntem de-o seamă.
Avem aceeaşi capacitate de-a da poveţe. Îl vreau doar pe Henry!
N-ar fi trebuit să rup blestemul, ci să-l iau pe Henry...
Aşa e, atunci aţi fi împreună.
Am ratat să te vedem crescând, Emma, şi asta ne bântuie zilnic.
De asta suntem acum aici.
Nu vrem ca şi tu să treci prin asta.
Şi n-o să fie cazul! O să-ţi recuperăm familia.
Cum puteţi voi doi să fiţi exasperant de optimişti?
- Aşa suntem noi. - De ce?
De când v-aţi amintit că sunteţi Albă-ca-Zăpada şi Făt-Frumos,
vieţile voastre au fost... Ei bine, au fost nasoale.
Ba nu. Te-am găsit pe tine.
Şi l-aţi pierdut pe Henry. Şi pe Neal. Şi pe nenumăraţi alţii!
Emma, când voi renunţa să cred că va fi mai bine,
în acea clipă voi şti sigur că nu va fi mai bine.
- Îl vom găsi pe Henry. - Ba nu!
Ce bine ne-ai folosit timpul! Ţi-ai schimbat ţinuta.
Eu o să-l iau pe Henry.
- Ne-am înţeles să colaborăm. - N-a existat nicio înţelegere.
- De ce faci asta? - Fiindcă vreau să reuşesc.
- De ce crezi că eu voi eşua? - Cum să nu?
Nu crezi în părinţii tăi, nici în magie şi nici măcar în tine.
- Am ucis un balaur. Ba cred. - Doar ce ţi s-a arătat.
Când ai crezut vreodată în ceva intangibil?
În ceva despre care nu ai absolut nicio dovadă?
Te cunosc de ceva timp, dră Swan,
şi, în ciuda a tot ce ţi s-a întâmplat,
eşti tot un vânător de recompense.
Cauţi dovezi.
Scumpo, nu va merge aşa în Ţara de Nicăieri.
O să fac orice e necesar.
Doar că ai nevoie să-ţi spună cineva ce anume să faci.
Îmi pare rău, scumpo, vrăjmaşul nostru e prea de temut
pentru a te dădăci.
În Ţara de Nicăieri domneşte imaginaţia
şi, din păcate, a ta nu face asta.
- O să frigem bezele? - Nu. Produc semnale de fum.
Ajută-mă să adun frunze uscate, să anunţăm biroul că am ajuns.
Dacă nu-i destul? Dacă transmiţătorul n-a fost un accident?
Nu lăsa copilul să se joace cu mintea ta.
- Cine sunteţi voi? - Suntem biroul central.
Bun venit în Ţara de Nicăieri!
Biroul central e format din nişte adolescenţi?
Nu sunt adolescenţi, sunt Băieţii Pierduţi.
Ia te uită!
De ce vreţi să distrugeţi magia?
Cine a zis că vrem să distrugem magia?
- Asta ne era misiunea. - Aşa vi s-a spus, într-adevăr.
Acum predaţi-ne băiatul!
Nu până nu ne spuneţi ce plan aveţi!
Pentru magie! Pentru întoarcerea acasă!
Nu o să vă întoarceţi acasă.
Atunci nu puneţi mâna pe băiat.
Ba sigur că da!
- Fugi! - Prindeţi băiatul!
Vino!
Încotro s-a dus?
Pe-aici!
Pan şi forţele lui sunt conectaţi
la orice fir de nisip de pe insulă. Trebuie să fim atenţi.
- Eşti un Băiat Pierdut? - Eram.
Dar am scăpat. Acum mă caută şi pe mine.
- De ce? - Nu e timp de întrebări.
Trebuie să ne mişcăm. Hai!
Nu te opri din cauza mea.
Nici nu mi-ar trece prin minte.
- Ce faci? - Mă pregătesc de luptă.
Nu ştiam că ai nevoie de asta, credeam că-ţi stă în fire.
Nu-l lăsa pe Rumplestiltskin să te descurajeze, scumpo.
- Ce vrei? - Să-ţi dau ceva.
Eu şi Baelfire am petrecut cândva mult timp împreună.
- Pentru mine el a fost mereu Neal. - Da, aşa e.
Asta i-a aparţinut.
Nu mi-am dat seama că eşti nostalgic.
Nu sunt. Am zis că-ţi va fi utilă unde mergem. În luptă.
Mulţumesc.
- În cinstea lui Neal! - În cinstea lui Neal!
- Cine eşti tu? - Neal...
- Se simte bine? - Destul cât să fie interogat.
Poftim, bea! Trebuie să-ţi fie sete.
- Unde mă aflu? - În regatul nostru.
- Unde anume? - În Pădurea Fermecată.
- M-am întors? - Te-ai întors? Adică eşti de-aici?
Minte! Uitaţi-vă la hainele lui! E din lumea Emmei şi Albei.
Emma? Emma Swan? O cunoşti?
- Tu de unde o ştii? - Ea e...
Nu ştiu, dar e în pericol! Trebuie să mă-ntorc, s-o ajut!
Trebuie să te odihneşti, te-am găsit grav rănit.
- Te-a lovit vreo săgeată? - Una de calibrul. 45.
Am nevoie de ajutorul vostru, să aflu că Emma şi Henry sunt bine.
Tu eşti tatăl lui Henry?
Am fost cândva sub un blestem de adormire.
Alba m-a învăţat să controlez coşmarul şi pot umbla prin vise.
Să găsesc alţii ca mine, care au traversat.
E posibil să-i contactez.
Dacă pot, ce ai vrea să le spun?
Spune-i Emmei că trăiesc şi o iubesc.
Cât aţi stat împreună?
Destul încât să-mi fie şi mie dor de el.
Ce-a fost asta?
- Ce naiba faceţi? - Încercăm s-o stabilizăm!
- Ţineţi-vă! - Pregătiţi-vă de atac!
- Fii mai clar! - Dacă aveţi vreo armă, înşfăcaţi-o!
Ce e acolo? Un rechin? O balenă?
- Un kraken? - Mai rău!
Sirene!
Sirene?
Da. Şi sunt destul de neplăcute.
- Ţi se pare? - O să încerc să scap de ele.
Câte sunt?
N-o să fiu răsturnat de peşti!
Emma!
- Ce faci? - Pescuiesc.
Am prins una!
Una? Sunt zeci!
Destul!
Gata. S-au dus.
Nu toate. Cum rămâne cu asta?
- Cred că i-am pierdut. - Bun. Mă pot odihni o clipă?
Eşti nou. Umbra te-a răpit şi pe tine?
Nu, m-au răpit nişte oameni care lucrează pentru Pan.
Îmi pare rău. Dacă a trimis după tine, te vrea.
Şi, dacă Pan te vrea, te va avea.
Pe tine de ce te vrea Pan?
Praf de spiriduşi.
L-am furat de la el, crezând că îl pot folosi să zbor acasă.
Dar nu are efect, e inutil.
Stai liniştit, familia mea vine să mă salveze şi ne poţi însoţi.
Chiar crezi că eşti primul băiat care crede că familia lui vine după el?
Familia mea e altfel, ne găsim mereu unii pe alţii.
Speră să nu facă asta, căci Pan le va smulge şi anihila umbrele.
Va fi bine. Îţi promit. Nu-ţi pierde speranţa.
Avem nevoie doar de timp.
Ne putem ascunde undeva de Băieţii Pierduţi?
E un loc în care nu ne pot găsi: Peşterile Ecoului.
Dar e departe.
Şi ce mai aşteptăm?
- Te simţi mai bine? - Da.
- Cum ai ajuns aici? - Am căzut printr-un portal.
Am crezut că voi muri,
m-am gândit la locul acesta şi la cum am crescut aici.
Portalele te duc în locul la care te gândeşti.
Cum e în lumea cealaltă?
În primul rând, consideră locul acesta doar o poveste.
O legendă, în care noi toţi suntem personaje.
- Sunt într-o poveste? - E un film despre tine.
- E chiar bun. - Ce e un film?
E mai rău decât credeam, nu i-am putut contacta.
Aş vrea să te ajut mai mult. Mă tem că nimeni nu poate.
Tatăl meu poate. El avea mereu un plan.
Ar fi lăsat ceva în urmă dacă ar fi ajuns aici.
Ceva care să mă ajute să ajung la Emma. Sunt sigur!
- Trebuie să ajung la castelul lui. - Cine e tatăl tău?
Rumplestiltskin.
Spune-mi unde e Henry.
Uşurel, te pot ajuta să vorbeşti.
Mulţumesc.
Unde e Henry?
- L-au ucis? - Nu cred.
I-am zis să fugă şi aşa a făcut.
- Unde? - În junglă.
Pan îl vrea. El a pus toate astea la cale.
Dle Gold, nu ştiam pentru cine lucrez.
Îmi pare rău pentru Neal. Îmi pare tare rău.
Ştiu. Ai fost un simplu pion.
Mă poţi ierta?
Nu.
- Dă chestia aia jos de pe nava mea! - Nu! Avem un ostatic acum.
Din păcate, sunt de acord cu Hook. Au vrut să ne omoare.
- Ar trebui să aflăm de ce. - Torturând-o?
Dacă e necesar, desigur.
- Ce-a fost asta? - Un avertisment.
Daţi-mi drumul sau muriţi!
Te pot întreba ceva?
Nu ştiu să-ţi explic ce e un film.
Ai zis că lupţi pentru Emma.
Dar ea nu te-am menţionat deloc cât a fost aici. De ce?
Fiindcă i-am frânt inima.
Am lăsat-o să plece ca să rupă blestemul
şi să-şi îndeplinească destinul.
Când l-a rupt, mă puteam duce după ea.
I-aş fi putut spune că o iubesc.
Dar m-am temut că nu mă va ierta niciodată.
Aşa că am ales scăparea uşoară.
Să nu încerc.
N-ai crezut în iubire cât să treci peste teama de respingere.
Nu. E cel mai mare regret al vieţii mele. Nu-i doresc asta nimănui.
- Sunt aproape, îi văd! - Aproape am ajuns la peşteri. Hai!
Ne-au tăiat calea. Ştiu de peşteri!
Trebuie să mergem pe aici.
Ce-i asta? Ce-ai făcut?
Daţi-mi drumul...
Nu înainte să ne spui. Sau să te obligăm.
Nu cu ameninţări o motivezi!
Nu mai am hrană de peşti.
Nu contează dacă vorbeşte, nu e de încredere. Sirenele mint.
- Normal. - Poate le e frică de Pan.
- Dacă o eliberăm, poate ne sprijină. - Sau poate ea şi amicele ei ne ucid.
N-am nevoie de amice ca să vă ucid, vă veţi sinucide.
Daţi-mi drumul imediat!
- Ce naiba? - E o furtună.
Ea a invocat-o! N-o eliberaţi!
O să ne lase să murim. Măcar cu ea avem un as în mânecă.
Opreşte furtuna şi te lăsăm să pleci.
Aşa mai vii de-acasă, Făt-Frumos. Fă-o file pe afurisită!
Nu, nu suntem barbari.
O să fim morţi.
Staţi aşa, o să întorc!
Am scăpat de multe furtuni.
- Opreşte-o sau mori! - Nu suntem criminali!
Ba sunteţi! Şi aţi atras moartea asupra voastră.
De-asta ar trebui s-o eliberăm!
Prostiile ca să te simţi bine merg în Pădurea Fermecată,
dar aici suntem în Ţara de Nicăieri!
- Ţine-te bine, piratule! - N-am fost eu, ci nava!
- Luăm apă la bord. - Acum pot continua s-o omor?
- Nu! - Dacă o ucizi, neamul ei
se va răzbuna pe noi.
Regina are dreptate. Deja au vrut să ne ucidă.
Ajunge! Destul! Trebuie să ne gândim bine.
Deja am făcut-o.
Poftim! Asta ar trebui să oprească furtuna.
Regina! Ce-ai făcut?
Nu se poate!
Ce-ai făcut?
Pare să fie abandonat.
Ba nu, e cineva aici.
Prima dată a fost un avertisment, domniţă. Din pur cavalerism.
Cine eşti?
Robin e numele meu.
Nu se poate! Robin Hood?
Aş face o plecăciune, dar mă ţine tolba.
De ce aţi călcat în castelul meu?
E castelul Întunecatului. Tu eşti cel care ai pătruns aici.
N-a fost văzut de când cu blestemul reginei.
- Dacă apare, îl eliberez cu plăcere. - Nu e nevoie, chiar îl poţi păstra.
Trebuie doar să mă uit prin jur.
Cine eşti tu, să-mi dai dreptul?
În tărâmul acesta sunt cunoscut ca Baelfire. Sunt fiul lui.
Scuzele mele. Te rog!
Nu vrei să vezi un act de identitate?
Cine s-ar da drept aşa cineva?
Da, ai dreptate.
Tatăl tău n-ar suferi impostorii. Avea un temperament aparte.
- L-ai cunoscut pe tata? - Ne-am intersectat o dată.
În mare, nu iese bine când te intersectezi cu tata.
A fost o situaţie periculoasă. Mi-a cruţat viaţa. Îi sunt dator.
Mă bucur să profit eu.
Caut ceva ce a lăsat aici, un obiect magic.
Îmi pare rău să te dezamăgesc, am ajuns la scurt timp după Blestem
şi locul era curăţat, nu a rămas nimic valoros.
Hoţii şi jefuitorii iau doar ce văd.
Ce are magic un baston vechi şi noduros?
Probabil era al unui jefuitor.
Nu, i-a aparţinut lui.
Vezi semnele acestea? Urmărea cât cresc.
Am pus mâna pe bastonul ăsta de zeci de ori.
Niciodată nu a ridicat o vrajă de camuflaj.
Tata fermeca obiectele astfel încât o bucată inutilă de lemn
în mâinile unui jefuitor să fie magică în ale lui.
- Sau în ale unicului să fiu. - Da, le numea "vrăji de sânge".
Poate nu părea, dar familia era importantă pentru dragul meu tată.
Deci ce e acolo?
Hai să descoperim!
Parcă ziceai că poţi scăpa de o furtună!
Asta nu e o furtună, ci o urgie!
- De ce-ai făcut asta? - Dai vina pe mine?
Tu ai înlemnit sirena!
Măcar am făcut ceva, spre deosebire de tine!
Desfă vraja, adu-o înapoi pe sirenă!
Şi ce? O să o convingi cu pupici coloraţi şi unicorni?
Dacă tot a eşuat planul tău, măcar putem încerca!
Ce prinţesă naivă!
Iar tu eşti...
- Asta e tot ce poţi? - Nici pe departe.
M-am săturat să-mi tot distrugi viaţa.
Eu ţi-am distrus viaţa?
Lasă-le pe cutre! Am nevoie de tine la catarg!
Nu-mi face nevasta "cutră"!
Terminaţi!
Nu sirena e de vină, noi suntem.
Dacă nu opriţi cearta, o să murim cu toţii!
Nu vedeţi că noi provocăm furtuna?
Terminaţi! Trebuie să mă ascultaţi!
- Emma! - Emma!
Atenţie!
Aici sunt!
Ce facem? Există altă cale spre Peşterile Ecoului?
Nu. Suntem terminaţi.
Le dau praful de spiriduş. Poate ne lasă-n viaţă.
- Vrei să renunţi? - N-avem de ales.
Ne-au prins, am ajuns la capăt.
Nu, e calea noastră de scăpare.
Ce faci?
- Îmi iau avânt. - De ce?
Ştiu că praful ăsta e pentru zbor.
- Ai uitat că nu merge? - Fiindcă trebuie să crezi.
- Eu sigur nu cred. - Nu-i nimic, fiindcă eu cred.
Emma!
- Fraiero! - Regina! Scoate-o!
Nu pot, nici n-o văd pe furtuna asta.
O să scot apă şi jumătate de picior.
Stai! O să vă înecaţi amândoi!
Lasă-mă să te ajut!
Poftim, leagă-l!
A prins-o! Trageţi!
Am reuşit.
Emma!
V-am zis eu.
Ieşi şi salută-mă, scumpete!
Bună, Rumplestiltskin!
Pan îţi doreşte bun venit pe insulă.
Voia să-ţi spun că e încântat să te revadă.
Sunt convins.
Voia să-ţi transmit că eşti binevenit în Ţara de Nicăieri cât timp doreşti.
Cu un avertisment.
El mereu are ceva de zis.
Dacă ai venit după băiat,
înseamnă că eşti duşmanul lui Pan.
Atunci nu s-a schimbat nimic.
Dacă i te împotriveşti, nu vei supravieţui.
Întreabarea nu e dacă voi supravieţui eu,
căci ştim amândoi că nu o voi face. Nu, nu.
Adevărata întrebare e pe câţi dintre voi voi lua cu mine.
- Acesta e răspunsul tău? - Acesta e răspunsul meu.
Atunci presupun că asta înseamnă că ne vom revedea
în circumstanţe mai puţin amiabile.
Să contezi pe asta!
Încă un lucru.
A vrut să-ţi dea ceva.
Nu ţi se pare amuzant?
Lucrurile la care nu ne-am gândit de ani de zile
încă pot să ne facă să plângem.
Ne mai vedem, Întunecatule.
Mi-am petrecut viaţa fugind de magie,
iar acum e singurul lucru care mă poate ajuta.
Nu funcţionează! De ce nu funcţionează?
Nu te gândi la un loc, gândeşte-te la ea, la Emma.
Mai mult de-atât, la ce simţi pentru ea.
Nu, nu se poate!
Ce s-a întâmplat, nu e acolo?
Ba da, dar nu e în Storybrooke.
Emma e în Ţara de Nicăieri.
Nu trebuie să fie aşa. Pot repara vasul piratului.
Magia mea e suficient de puternică, putem aplica planul piratului.
Un atac pe furiş? Să nu fim naivi!
Păstrează-ţi magia, Pan deja ştie că am venit.
E momentul să nu mai fugim. Gold avea dreptate.
Ţinutul acesta e condus de credinţă.
Am fost prea ocupaţi să ne certăm între noi ca să mai credem.
Şi eu am greşit la fel de mult ca oricare.
E momentul să credem toţi, nu în magie, ci unul în altul.
Vrei să ne împrietenim? După tot ce a fost între noi?
Nu vreau şi nu mă aştept la asta.
Ştiu că avem un trecut greu, cu multă ură...
Mie chiar îmi placi ocazional, când nu ţipi la mine.
Nu e nevoie să fim prieteni,
ci să ştim că-l putem recupera pe Henry doar cooperând.
Cu ea? Cu el? Nu, Emma. Trebuie s-o facem cum e corect.
Ba nu! Trebuie doar să reuşim,
iar asta e posibil doar fiind autentici.
Un erou, un rău, un pirat!
Nu contează ce, vom avea nevoie de toate,
fie că ne pică bine sau nu!
Tu la ce te pricepi, "salvatoareo"?
Sunt mamă. Şi acum sunt şi liderul vostru.
Fie mă ajutaţi să-mi recuperez fiul, fie vă daţi la o parte!
Vezi? Dacă crezi, orice e posibil.
Nici că puteai să ai mai multă dreptate, Henry.
De unde îmi ştii numele? Nu ţi l-am zis niciodată.
Hai să facem din asta un joc, un puzzle de rezolvat.
M-ai minţit! Eşti un Băiat Pierdut. Eşti în slujba lui Pan!
Nu chiar.
Eu sunt Peter Pan.
Dar lui Greg şi Tamarei le-ai zis că magia e rea,
că-i ajuţi s-o distrugă. De ce?
Fiindcă aveam nevoie de ajutorul lor.
Şi e mult mai uşor să faci oamenii să urască decât să creadă în ceva.
De ce m-ai adus aici?
De ceva timp am căutat ceva de mare importanţă.
Ceva mai greu de aflat decât cel mai mare mister.
- Ce anume? - Inima celui mai sincer credincios.
Când ai luat praful de spiriduş, Henry, şi ai sărit de pe stâncă...
...ai demonstrat cine eşti.
Eşti fericitul posesor al acelei inimi speciale.
Şi acum...
Tu şi ea îmi aparţineţi!
Haideţi, băieţi!
Să ne jucăm!