În episodul anterior...
Lucruri la care nu ne-am gândit de ani încă ne pot face să plângem.
Dacă ai venit după băiat, nu vei supravieţui.
Întrebarea e pe câţi dintre voi voi lua cu mine.
Ştii ce să faci.
Ascunde-o unde nu poate fi găsită nici măcar de mine.
Creasta e la câţiva paşi în faţă.
Crezi că vom vedea bârlogul lui Pan?
De acolo, ar trebui să vedem şi unde-l ţine pe fiul tău.
Puteam să ne aduc aici într-o clipă.
Unde? Ai vreo idee ce e aici? Sau oriunde?
Sunt pericole la tot pasul. Doar eu vă pot feri de ele.
Aşa e, Hook a trăit aici.
Dacă spune că e cel mai bine să urcăm, îl vom asculta.
- Poftim, ca să fii hidratată. - Mulţumesc, Mary Margaret.
E cam formal să-mi spui pe nume.
Ai putea să-mi spui "mamă", dacă vrei. Ai mai făcut-o.
- Asta a fost când... - Când era să murim.
Nu-i nimic, înţeleg.
Nu... Nu!
- Mă descurc cu nişte ţepi. - E Umbra Viselor.
Nu ţepii sunt problema, ci otrava pe care o injectează.
Din planta asta am extras toxinele folosite pentru Cel Întunecat.
- Otrava care aproape la ucis? - Întocmai.
Era o doză concentrată.
În forma naturală, aduce o moarte mult mai lentă şi dureroasă.
- Propun să mergem într-acolo. - Vom merge pe aici.
Tatăl tău nu are deloc încredere.
Nu e învăţat să colaboreze cu cei răi.
Te asigur, pe insula asta nu sunt cel rău.
Se zice că nici Pan nu e.
- De unde ţi-a venit ideea? - Din toate poveştile.
Au greşit, Pan e cel mai perfid personaj pe care l-am înfruntat.
În poveştile astea, cum eram descris, scumpo?
În afară de rău, eram arătos?
Dacă îţi plac mustăţile ceruite şi părul coafat permanent.
Din tonul tău, înţeleg că e de rău.
Aici, sus! Am ajuns.
Bârlogul lui Pan ar trebui să fie...
- Unde? Văd junglă cât cuprinde. - Da, e Jungla Întunecată.
A mai crescut de la ultima mea vizită în Ţara de Nicăieri.
Deci plimbarea a fost inutilă?
Poate Hook ne-a rătăcit, dar de aici putem cerceta jungla.
Nu chiar. E ultimul loc în care ai vrea să pui piciorul.
Trebuie să o ocolim.
Pentru asta ne trebuie forţă. Propun să campăm aici.
Vrei să dormim când fiul meu suferă undeva acolo?
Dacă vrei să apuci să-l salvezi pe băiat, da.
- Eşti bine? - Are dreptate, Henry e pe acolo.
Şi Hook are dreptate. Trebuie să supravieţuim ca să ajungem la el.
Ştiu. Sper doar să nu fie prea târziu.
La câte am păţit eu şi tatăl tău, un lucru am învăţat:
niciodată nu e prea târziu.
Nu. Nu!
Deschide-l!
Dacă mă scapi, mă asigur că vei avea 14 ani de ghinion!
- Majestate... - Ţi-am zis să nu mă deranjezi aici!
Fii sigură că încă nu te-am deranjat. Aşteaptă numai să vezi asta.
- A trezit-o? - Chiar aşa.
Se pare că Sărutul iubirii adevărate poate rupe orice blestem.
- Te căsătoreşti cu mine? - Tu ce crezi?
Va fi o nuntă pe cinste.
- Tot ţinutul va lăcrima. - Linişte!
Să recuperăm regatul!
Mai vedem noi.
Regina cea Rea mi-a ucis tatăl.
A aruncat asupra mea Blestemul Somnului.
Dar nu doar pe mine m-a făcut să sufăr.
Ne-a terorizat de prea mult timp!
Acest regat nu-i aparţine ei, ci nouă!
Cine-mi va fi alături, să luptăm pentru ce ne aparţine de drept!
Aduni o armată tare curajoasă.
- E Regina! A venit! - Fugiţi!
Poate ei se tem de tine, dar noi nu.
De ce? Fiindcă tu şi păstorul aţi rupt Blestemul Somnului?
Norocul tău că nu am venit aici să mă lupt.
Am venit să cădem la învoială. Consideră asta un cadou de logodnă.
- Alba, nu asculta niciun cuvânt... - Chiar îl iei de bărbat?
- Ce vrei? - Vreau să renunţi la tron.
Dacă mă declari conducător de drept,
o să te las, împreună cu piticii şi aşa-zisul tău "prinţ",
să fugiţi înapoi la ferma care i-a fost casă.
- În exil? - Am încercat să te ucid.
Am încercat să te blestem. N-a mers.
Dar am înţeles că greşesc.
Trebuie să trăieşti, să fii trează.
Ca să-ţi petreci zilele ştiind
că ţi-am răpit tot ce trebuia să-ţi revină.
Acum îngenunchează
şi jură pe mormântul tatălui tău că acest regat îmi aparţine.
- Şi dacă nu o fac? - Cineva va plăti.
Opreşte-te!
- E teafără? - Da.
Data viitoare nu va mai fi.
Ai răgaz până mâine, la apus, să renunţi la tron.
Pentru fiecare zi de sfidare, voi ucide un supus loial ţie.
Nu mai nega ceea ce eşti, Albă-ca-Zăpada.
Poate ai fost cândva o prinţesă, dar nu vei fi nicicând o regină.
Oameni buni, treziţi-vă!
Şi tu auzi asta?
Eşti Emma, nu-i aşa? Oare ei de ce nu aud plânsetul?
- Cine eşti tu? - Vai, am uitat să mă prezint?
Sunt Petre. Peter Pan.
- Unde e Henry? - Eşti înflăcărată. Îmi place asta.
- Unde e fiul meu? - Trăieşte, dacă asta ţi-e grija.
- De ce l-ai răpit? - E un băiat tare special.
Ştiu. Asta nu-mi răspunde la întrebare. Ce vrei de la el?
Am venit să văd cine mi-e adversar.
"Salvatoarea". Recunosc că nu sunt dezamăgit.
Ce-o să-mi spui acum? Cum n-o să-l mai văd pe Henry?
Nu, o să te ajut să-l găseşti. O să-ţi dau o hartă.
O hartă care te va conduce direct la fiul tău.
Dacă e vreo capcană...
Poate nu sunt cel mai cuminte băiat de pe insulă,
dar îmi ţin mereu promisiunile.
Calea către Henry apare pe acest pergament.
De ce mi-l dai?
Nu e vorba de a-l găsi pe Henry, ci de cum o faci.
Şi, Emma, tu eşti singura care o poate face.
- E goală. - Vei putea citi harta doar când
nu vei mai nega cine eşti cu adevărat.
- Tare-i mai plac jocurile lui. - Ce joc? Nu e nimic acolo.
Dacă a zis că e o hartă pe pergament, aşa e.
Minunat, dacă nu mai neg cine sunt,
orice o însemna asta, vom putea citi asta.
Cum ştim că Pan nu ne va duce într-o capcană?
Nu are nevoie, toată insula asta e blestemata lui de capcană.
- Nici urmă de el. - Ceva noroc cu harta?
- Nu vă ambalaţi. - Adică?
Nu vedeţi ce face? Cât pierdem timpul vorbind de asta,
nu-l căutăm pe fiul meu.
- Ai vreo idee mai bună? - Magia.
Voi găsi calea să ocolesc orice piedică.
- Pan a zis că eu trebuie s-o fac. - Aş asculta-o.
Nu e înţelept să încalci regulile lui Pan.
- Din păcate, sunt de acord cu el. - Simt că te cuceresc.
Iar magia ta nu are darul blândeţii, Regina.
Harta ne-ar putea exploda în faţă.
- Sunt dispusă să-mi asum riscul. - Eu nu.
Trebuie să-l ascult pe Pan ca s-o descifrez.
- Minunat! - Va reuşi.
Nu renunţa.
Dacă e un joc de-al lui, îl poţi câştiga.
Nu putem câştiga, trebuie să părăsim regatul.
Cum să cedezi în faţa vrăjitoarei?
Când vei pleca, crezi că nu va mai ameninţa ţinutul?
- Cine va mai proteja oamenii? - I-am protejat azi?
N-am putut ajuta sărmana fată. Şi nu se va opri la săteni.
Îi va ataca pe cei care-mi sunt apropiaţi.
- Îţi vom fi alături. - Şi de-ar fi să murim.
Cum probabil se va întâmpla.
N-o lăsa să se joace cu mintea ta.
Are dreptate. Nu sunt regină. Nu sunt conducătoare.
Sunt doar o fată orfană, care a fugit în pădure şi a devenit o hoaţă.
- Eşti Albă-ca-Zăpada. - Da, şi adevărul e...
Nici măcar nu ştiu cine e ea.
Dar ştiu că nu vreau să fiu singură.
Asta nu se va întâmpla niciodată.
Ai dreptate. Dacă îi acceptăm oferta, ne putem duce vieţile împreună.
În exil. Dar măcar vom trăi. Trebuie să plecăm. Mâine.
- Las-o să plece! - N-o putem lăsa
- ...să-şi părăsească regatul. - De ce-ţi pasă brusc?
Dacă ai iubirea adevărată,
ce contează dacă stai într-un castel sau o fermă?
- Crezi că mă interesează coroana? - Tu ai zis-o, nu eu.
Înţeleg, sunt nou-venit. Dar vreau ce e mai bine pentru Alba.
Te-o iubi ea, dar pe noi nu ne fraiereşti cu bărbia ta fermă.
Stăm cu ochii pe tine.
- Mă susţineţi sau vă împotriviţi? - Morocănosul a vorbit clar.
Îmi pare rău, frate. Alba deja s-a hotărât.
Dacă vrei să se răzgândească, eşti pe cont propriu.
Atunci voi găsi altă cale.
Tot tu? Nu te-am ajutat să-ţi trezeşti prinţesa?
Mai am nevoie de ajutorul tău.
Ai ajutat-o pe Albă-ca-Zăpada de mult, să-şi amintească cine e
când o vrajă îi ştersese memoria.
Am nevoie să faci iar asta.
Cine e acolo?
Arată-te!
Nu-ţi aparţine, scumpete!
Belle?
Belle, nu înţeleg. Cum ai ajuns aici?
Credeam că nu te mai îmbraci aşa.
- Credeam că ţine de trecutul tău. - Acum e viitorul.
Îmi pot salva nepotul doar redevenind Cel Întunecat.
Dar n-ai redevenit în totalitate, nu-i aşa?
Încă există speranţă.
Nu... Nu eşti aici în realitate, nu-i aşa?
Normal că nu. Sunt tot în Storybrooke, unde m-ai lăsat.
Eşti bine? A funcţionat vraja de protecţie?
Da, sunt bine cu toţii. Storybrooke e în siguranţă.
De unde ştiu eu că nu sunt minciuni menite să mă abată din drum?
De unde ştiu că Pan nu a invocat o himeră a ta?
N-a făcut-o el, ci tu.
Întrebarea e de ce.
Trebuie să ai o cale de a o convinge.
Dacă nu vrea să lupte cu Regina, nu pot schimba asta.
Trebuie doar s-o fac să creadă în ceva ce eu deja ştiu:
că o poate învinge pe Regina.
Magia nu-i dă credinţa cuiva, scumpete. Funcţionează invers.
Credinţa vine din interior.
Oferta Reginei a fost corectă.
V-aţi face un bine dacă aţi accepta-o.
Nu e aşa de grozav să domneşti.
Întreabă-l pe dragul tău frate mai mare. Dar, stai aşa, e mort.
Înţelegi unde bat.
Nu am venit aici ca să accept un refuz.
Trebuie să poţi face ceva, aşa se întâmplă mereu.
Spune-mi care e preţul tău.
- Păstrează săgeţile pentru Regina! - Ţi-am zis, m-am hotărât. Plecăm.
Nu dacă auzi ce a zis Rumplestiltskin.
Ştii mai bine ca oricine că pactele cu el au un preţ.
Uneori, preţul merită plătit.
Fără ajutorul lui, încă ai fi în sicriul de sticlă.
- De data asta ce a zis? - Mi-a zis de o legendă.
O armă magică te poate ajuta să-ţi recuperezi regatul.
Dacă nu garantează că nu mai mor oameni, nu mă interesează.
Arma se află la doar o jumătate de zi călare.
Putem ajunge înainte de apus.
Arma asta...
Spui că mă va ajuta s-o înving pe Regina? Cum?
Arătându-i cine eşti cu adevărat.
Numele meu e Emma Swan.
Aş pune rămăşag că soluţia la ghicitoarea lui Pan e mai complicată.
Scapă de toate reţinerile.
Sunt mama lui Henry. Locuiam la Boston şi eram recuperatoare.
- Acum sunt şerif în Storybrooke. - Alegerile au fost false.
- Chiar facem asta? - Nu crezi că poate...
...omiţi anumite lucruri?
Sunt fiica Albei-ca-Zăpada şi a lui Făt-Frumos.
Ceea ce se pare că mă face un rod al iubirii.
M-am născut în Pădurea Fermecată
şi am fost trimisă printr-un portal într-un copac,
ca să pot rupe un blestem.
Şi ai reuşit să rupi blestemul pentru că eşti...
Nu trebuie să-ţi fie ruşine s-o spui.
- Ce să spună? - Cuvântul cu "s".
Eu sunt Salvatoarea.
Nu înţeleg, am zis că-s Salvatoarea, ceea ce negam vehement.
- Nu-i nimic, găsim noi cum. - Ba nu!
- Regina! - Dar eu pot.
Încep să cred că nu e nicio hartă aici.
Dar ne poate duce la Henry.
Am decis că e o idee proastă să folosim magia.
Sunt şi eu în sfârşit de acord cu prinţul. Ţi-am zis că ne-nţelegem.
- Ce faci? - O vrajă de localizare.
Pergamentul a fost al lui Pan. Ne va conduce la el.
Se pare că totuşi ne vom aventura în Jungla Întunecată.
- Unde ne-ai zis să nu călcăm? - Chiar acolo.
Emma, nu ziceai că vrei să ne conduci?
Condu!
Ştii de ce m-ai adus pe insulă?
Credeam că-mi vei arăta răspunsul.
Doar tu ştii asta.
- Ţi-am zis deja. - Ba nu.
- Habar n-am! - Ba da.
- Ba nu, Belle! - Ascunzi ceva! Da!
Ce anume nu spui?
Sunt un laş, fix ca tatăl meu.
Te simţi mai bine acum, nu-i aşa? Ştii de ce sunt aici.
- Tu ai văzut mereu binele din mine. - Încă îl văd.
Oricât ai nega asta, cred că şi tu îl vezi.
Aşadar, de ce sunt aici? Cu ce anume te lupţi?
Pan mi-a propus un târg.
Îl las să-l ţină pe Henry şi el mă lasă în viaţă.
Nu e necesar să-l nimicesc pe băiat.
Şi te temi că vei alege greşit.
În general, aşa fac.
L-ai abandonat pe fiul tău Baelfire şi ai regretat toată viaţa.
Nu e nevoie să faci la fel cu Henry.
Primul pas e să renunţi la trecut.
E ultimul lucru pe care l-am primit de la tata.
- Ce s-a întâmplat cu el? - M-a părăsit.
Dacă nu vrei să repeţi greşelile lui,
trebuie să renunţi.
- Eşti gata să-mi mulţumeşti? - Să ştii că da.
Dacă mă lăsai mai devreme, poate îl găseam până acum.
Aşteptaţi! E acolo. Pan. Îi simt îngâmfarea.
Mergem? Cât încă avem avantajul surprizei.
Ai grijă! Poate arată a băiat, dar e un demon însetat.
Ascultă, putem face asta. Tu poţi face asta.
Aproape am ajuns.
Ar trebui să străbatem restul drumului pe jos.
Îţi dai seama că e prima dată când suntem singuri de când m-ai cerut?
Intimitatea e o raritate când ai şapte "fraţi mai mari"
care stau cu ochii pe tine.
- Mă protejează! - Poţi să spui şi aşa.
Piticii ţi-au făcut zile fripte.
În afară de a mă acuza că-s un păstor ahtiat după bani şi statut?
Nu...
Am încredere că-i vei fermeca aşa cum m-ai fermecat pe mine.
În cele din urmă.
Rumplestiltskin susţine că arma care o va învinge pe Regina
se află în vârful acestui deal.
Arma asta... Ce spune Rumplestiltskin de puterea ei?
- A fost făurită cu magie neagră? - Nu, de un mag binevoitor.
Numele lui e Merlin şi e din regatul Camelot.
Iat-o...
Excalibur!
E frumoasă.
E înţepenită. Vrei să încerci tu?
Dacă tu n-ai reuşit, chiar crezi că eu pot?
Legenda spune că doar adevăratul conducător al regatului
are forţa de a elibera sabia.
- Eu n-am condus nimic! - Nu încă. Încearcă!
Vezi?
Eşti adevăratul conducător al acestui regat.
Nu e nimeni aici. Poate că ai greşit vraja, Regina.
Da, dă vina pe mine. Iarăşi!
Aşteptaţi...
- Acela e... Henry! - Bună, Emma!
- Unde e Henry? - Ai încălcat regulile.
Nu e corect. Urât din partea ta!
Mă aştept la mai mult din partea ta, căpitane.
- Şi asta vei primi. - Dă-mi-l pe Henry!
Îmi pare rău. Nu pot. Nu ştii?
Trişorii nu înving niciodată.
Atenţie la săgeţile lor, sunt înmuiate în Umbra Viselor.
- Mary Margaret! - David!
Sunt bine. În spatele tău!
- A trecut ceva timp, căpitane. - Nu destul.
Ţii minte ce i-am făcut lui Rufio? Pe tine te aşteaptă o soartă mai rea.
Unde e Henry? Unde e?
Emma, te simţi bine?
Ţine minte ce ţi-am zis: harta îţi va arăta unde e Henry
doar când nu vei mai nega cine eşti.
O să-i transmit lui Henry salutările tale.
Vine! Regina!
Pregătiţi?
- Ce aţi pus la cale astăzi? - O să vezi.
Sper...
Draga mea, ţi-ai făcut bagajele?
M-am gândit la oferta ta. Tot ce ai spus e adevărat.
Aş putea pleca cu Făt-Frumos şi piticii,
am găsi un colţ frumos de lume în care să ne ducem zilele
şi am trăi o viaţă minunată.
Dar nu-mi pot lăsa poporul.
Nu cu tine.
Ei bine, în acest caz...
- Făt-Frumos! - Poţi face asta!
Tu! Tu ai scos sabia din piatră.
Dă-i drumul!
Mi-ai spus să nu mai neg cine sunt cu adevărat.
Fix asta fac.
E regatul meu şi voi lupta pentru el.
Atunci ne vedem pe câmpul de luptă.
Vom fi pregătiţi.
- Sigur nu vrei să arunc o privire? - Am avut noroc, dar geaca mea nu.
Nu-ţi face griji, cred că avem probleme mai mari.
Nu-l lăsa să-ţi zguduie încrederea. Toţi am avut clipe
când am crezut că nu vom reuşi.
- Vă rog, nu începeţi acum! - Emma, aşteaptă!
- Te rog, vorbeşte cu mine. - Nu avem despre ce.
Am avut ocazia şi am pierdut.
- Atunci luptă în continuare! - Hook a zis că Pan e un demon.
- Tu eşti... - O Salvatoare?
Dacă era adevărat, harta asta deja ne arăta calea!
Poate nu eşti cine crezi tu că eşti.
- Ce vrei să spui? - Uneori credem că ne cunoaştem,
dar ne trebuie un imbold care să ne arate realitatea.
De ce n-ai mai luptat cu băiatul care avea cuţitul?
Fiindcă era doar un băiat.
Nu, mai era ceva. Am zărit asta în ochii tăi.
De ce te-ai oprit? De ce?
Fiindcă, privindu-i faţa, m-am văzut pe mine.
Continuă...
Privirea aceea din ochii lui, disperarea.
Le aveam şi eu când eram în orfelinat.
Eram doar o fetiţă pierdută, care nu conta
şi nu credea vreodată că va conta.
O fetiţă care adormea plângând noaptea
fiindcă îi dorea cu disperare pe părinţii ei.
Şi nu putea înţelege niciodată...
...de ce au renunţat la ea.
După care ne-ai găsit pe noi, dar era prea târziu.
Chestia e că pe insula asta
nu mă simt o eroină sau o Salvatoare.
Mă simt ceea ce am fost mereu...
...o orfană.
- Emma... - Ce e?
Priveşte...
- Ce s-a întâmplat? - Ai acceptat ceea ce eşti.
- Îmi pare rău. - Nu-i nimic, e adevărul.
Ai fost o orfană. E rolul meu să schimb asta.
Rumplestiltskin!
- Rumplestiltskin! - Ce vrei?
Trebuie să discutăm târgul cu Făt-Frumos.
Trebuie să fii mai clară, scumpo.
A venit la tine pentru ceva ce are forţa de a o înfrânge pe Regina.
I-ai spus de Excalibur.
Orice ţi-ar fi promis în schimb sunt pregătită să plătesc eu.
Nu voi permite să-ţi fie dator.
Ce greţos de romantic.
Ce ţi-a promis? Cu tine, totul are un preţ.
E adevărat că prinţul tău a cerut ajutor în lupta cu Regina.
I-am zis că nu am ce-i oferi.
Şi de unde a ştiut unde era Excalibur?
- Toţi ştiu că e în Camelot. - Dar nu e.
E în posesia mea acum.
Dacă ar fi Excalibur, n-aş putea să fac asta.
Sabia e un fals, scumpo. Şi de calitatea inferioară.
La ce te poţi aştepta de la un păstor?
Noroc că nu era din lână.
Am lovit-o pe Regina, a curs sânge.
Ajunge cu bolboroselile tale!
- Nu, te rog, a fost al mamei. - Iar acum e al meu.
Într-o privinţă ai dreptate, scumpo. Totul are un preţ.
Inclusiv faptul că mă faci să-mi pierd timpul.
Te superi dacă ne alăturăm?
Vă rog.
- Îţi datorăm un pic scuze. - Un pic?
- Nu te lăcomi şi acceptă-le. - Bine.
Nu trebuia să ne îndoim niciodată de intenţiile tale.
Vă gândeaţi doar la binele ei.
În cinstea noilor începuturi!
Trebuie să vorbim.
- L-am văzut pe Rumplestiltskin. - Pot explica.
- Deci tu ai pus sabia în piatră? - Da.
De ce am căutat o sabie magică?
Trebuia să crezi în ceva ce eu deja ştiam.
- Când am înfruntat-o pe Regina... - Ai făcut asta cu forţele tale.
Tot timpul ai avut puterea să faci asta, doar că...
aveai nevoie de ajutor să-ţi dai seama de asta.
Dar tu n-ai avut nevoie.
- Harta ne arată unde e Henry! - Unde e?
Suntem în sudul extrem al insulei,
în mijlocul Junglei Întunecate, iar tabăra lui Pan e la nord.
- Acolo îl ţine pe Henry. - Ce mai aşteptăm?
Relieful nu e domol.
Şi, fără îndoială, vom întâlni primejdii.
Ar trebui să ne pregătim. La ultima ciocnire, Pan ne-a permis să scăpăm.
- Ne trebuie un plan nou. - De acord.
E cazul să joace el după regulile noastre.
- Şi dacă mă opun? - N-ai decât.
Dar avem mai multe şanse împreună.
Sper că ai dreptate.
Excelentă dovadă de răbdare.
Aşa învingi un băieţel obraznic foc.
Sper. Romul e soluţia ta pentru orice?
În mod sigur nu strică.
Cum anume ai descifrat harta?
Am făcut ce a cerut Pan.
- Cine eşti tu, Swan? - N-ai vrea tu să ştii?
Poate că aş vrea.
Nu le mânca pe cele albastre!
Felicitări! Ai reuşit, orfano.
Te superi dacă-ţi zic Fata Pierdută?
Zi-mi cum vrei, tot îl voi găsi pe Henry.
Pe asta contez.
- Te-am testat cu un scop. - Serios?
Nu ţi-ai iertat părinţii că te-au abandonat.
Nu nega asta, n-ai făcut-o. E bine. E foarte bine.
Fiindcă, atunci când îl vei găsi pe Henry, îl vei înţelege.
- Ce vrei să spui? - Nici el nu te-a iertat.
Până când vei ajunge la el, nu va mai vrea să părăsească insula.
Mai vedem noi.
Iar tu, Emma, când vom termina, nu doar te vei simţi orfană,
ci chiar vei fi una.