Din episoadele anterioare...
Dezgroapă furia! Simţi mirosul de fum?
Nu pot pleca din Ţara de Nicăieri. Dacă plec, pier.
- Poate nu e nevoie să-l ucidem. - Am fix ce ne trebuie.
De ce te-aş ajuta?
În locul unde te trimit, printre alţii, trăieşte şi prinţul Eric.
O fată cumsecade te aşteaptă în Storybrooke. Belle, nu?
CU CINCI ZILE ÎN URMĂ
- Trebuie să rămâi aici. - Nu! De ce? Vreau să te ajut.
Greg şi Tamara nu lucrau singuri. Vor urma şi alţii.
E o vrajă a invizibilităţii. Va face oraşul imposibil de găsit.
Atunci tu cum te vei întoarce la mine?
- Nu te mai întorci, nu-i aşa? - Profeţia.
Băiatul mă va duce la pieire, dar e nepotul meu.
- Trebuie să-l salvez. - Înţeleg, dar ştiu şi eu ceva.
Că viitorul nu e mereu ceea ce pare.
Sunt încredinţată că te voi revedea.
Au reuşit! Ne-au salvat!
Ne-au salvat, nu-i aşa?
- Plângi de bucurie? - Ce ai păţit?
- Unde e toată lumea? - Au împiedicat autodistrugerea.
Cei doi care au venit, Greg şi Tamara, l-au răpit pe Henry
şi l-au luat printr-un portal.
- Unde? - Nu ştiu.
Ceilalţi i-au urmărit pe corabia lui Hook.
- Tu de ce ai rămas aici? - Pentru că am fost nevoită.
E o vrajă de invizibilitate. De ce?
Pentru că Rumple a zis că vin şi alţii.
Cine anume crede Gold că va veni?
- Nu a precizat. - Să nu ne pierdem cu firea.
Din ce ştim, e doar o măsură de precauţie, nu?
A zis că lucrează cu cei care au încercat să distrugă oraşul.
- Acum ne putem pierde cu firea? - Da. Puţin.
Va fi bine dacă rezolvăm totul la timp.
Ai grijă, minele sunt periculoase!
- Praf fermecat. - Găsim în pereţi.
Dacă deschidem un filon, magia va fi purtată în oraş.
N-avem vreme de pierdut! Să punem osul la treabă!
Staţi!
Ce este?
N-am mai făcut în viaţa mea vreo vrajă. Mai bine o faci tu.
Nu. Dl Gold ţi-a lăsat sarcina asta cu un motiv.
- Trebuie doar să ai încredere în tine. - Bine.
Ceva mai multă încredere în tine...
PĂRĂSIŢI STORYBROOKE
MINNESOTA 0920 EAW
A FOST ODATĂ CA NICIODATĂ
ÎN PREZENT
- Acela este Storybrooke? - Poţi ajunge acolo?
E departe, voi trece pe alt tărâm... Dar da, pot reuşi.
Dacă totul a mers după planul meu,
Storybrooke ar trebui să fie protejat de o vrajă a invizibilităţii.
Când ajungi, să ieşi aproape de ţărm. Vei fi în perimetrul oraşului.
- Ce vrei să-ţi aduc? - Un obiect, ca să-l înfrângem pe Pan.
- Îmi trebuie mai multe informaţii. - Îmi pare rău.
Pan are spioni peste tot. Nu putem risca să-ţi spunem.
- Atunci cum procedez? - Găseşte-o pe Belle şi dă-i asta.
Ea va şti ce e de făcut.
Belle. Storybrooke. Am înţeles.
Şi Eric? Unde îl voi găsi pe acel tărâm?
Îţi spunem după ce duci misiunea la bun sfârşit.
E important să fii motivată.
Brăţara îţi oferă picioare doar 24 de ore.
Cum pot şti că vei face ce ai promis când mă voi întoarce?
Va trebui să mă crezi pe cuvânt.
- Ce este? - Cineva pleacă din Ţara de Nicăieri.
- Unde? Cum îl împiedicăm? - E prea târziu.
Nu-ţi face griji, Felix. Le vom da de ştire amicilor noştri.
- Cei din Storybrooke? - Ei se vor descurca.
Doar că asta ne grăbeşte puţin planurile.
Trebuie să-l pregătim pe Henry.
Iar eu trebuie să vorbesc cu prietenul nostru din cuşcă.
Umbra lui Pan? Aşa putem pleca de insulă?
- Din păcate, e singura cale. - Credeam că ştii să navighezi.
- Ştiu, dar nu pot zbura. - Ăsta va fi rolul umbrei.
Dar trebuie s-o capturăm.
Nu ne-am apropiat de Pan decât când a vrut el.
Pare o nebunie să încercăm să-i furăm umbra.
Dar umbra lui Pan e arareori cu el. Are o existenţă separată.
- Îi îndeplineşte ordinele la distanţă. - Şi?
Putem s-o capturăm fără să ne apropiem de Pan.
- Dacă ştim unde s-o căutăm. - Eu ştiu.
- Atunci noi doi mergem după umbră. - Şi eu.
Drumul va fi greu. V-ar prinde bine un veteran al insulei.
Mersi, amice.
Între timp, îi dăm de ştire Clopoţicii, să vedem dacă ne duce în tabăra lui Pan.
Bun, ne vedem la ea. Îl luăm pe Henry şi plecăm.
Am ceva de zis, băieţi.
Ştiţi că ţin la Albă-ca-Zăpada şi la Făt-Frumos, dar pot fi sincer?
E plăcut când nu-s în preajmă.
- Voiosule... - Pe bune!
Lipsesc doar de cinci zile, dar n-a mai murit nimeni.
- Fără spectre. - Şi uriaşi care-mi turtesc Mazda Miata.
- A fost linişte. - Ajunge!
Să nu vă mai aud!
Albă-ca-Zăpada şi Făt-Frumos se întorc şi totul va fi ca de obicei.
Bună!
Eu sunt Ariel.
Ştiţi cumva unde pot găsi o fată pe nume Belle?
Superiorii aveau dreptate. E aici.
- Ce facem acum? - Executăm ordinele primite.
Aflăm de ce a venit.
Apoi avem grijă să nu mai plece din oraş.
Ce ai păţit? Sunt prea multe murături sau prea puţine?
Nu. Probabil că nu mi-e foame.
E al patrulea cheeseburger pe care-l refuzi săptămâna asta.
- Problema e Gold? - Sigur nu e felul cum gătesc.
- Ţi-e dor de el. - Da.
Şi... Mi-a zis că se duce să moară.
Iar eu mi-aş dori să fi...
Mi-aş dori să-l fi putut ajuta să-l salveze pe Henry.
Dar ai protejat oraşul Storybrooke. E la fel de important.
Doar am vărsat o poţiune magică peste nişte pietre.
Piticii au dus greul.
Voiai să fii eroină. Şi ai fost. N-ai lăsat oamenii răi să se apropie.
Care oameni răi? Recunoaşte, nu vine nimeni aici.
Nu m-a luat pe vas pentru că nu-i sunt utilă.
Nu-i aşa, surioară!
Domniţa asta a străbătut cale lungă înot în căutarea ta.
N-ai observat anunţul? Nu servim oameni îmbrăcaţi indecent şi desculţi.
Acum ne impui şi ţinută? Nu uita ce fistichiu se îmbracă Ruby!
Cine eşti? De ce ai venit?
Vin din Ţara de Nicăieri. M-a trimis Rumplestiltskin.
- Stai... E viu? - Da.
Şi mi-a cerut să-ţi dau asta.
Un arici plat de mare? Ce să fac cu el?
Nu ştiu. Eu doar l-am livrat.
Se pare că i-ai dat de cap.
Belle, sper că ai folosit vraja invizibilităţii.
Cei care vin spre oraş sunt mai periculoşi decât credeam.
Sunt simpli pioni în jocul lui Pan.
Ţi-am spus că merg la moarte sigură, dar am găsit altă cale.
Îl pot înfrânge pe Pan şi supravieţui, dar trebuie să-mi aduci ceva din prăvălie.
Obiectul care îmi trebuie e ascuns.
Dar ştiu că îl vei găsi, folosind puterea iubirii noastre.
Îi place să facă pe misteriosul, nu?
Vrea să-l ajut!
Vrea să-i salvez pe el, pe Henry, pe toţi ceilalţi!
- Ai nevoie de ajutor? - Mă descurc, mersi.
Cât veţi mai continua să nu vă vorbiţi?
Nu crezi că e de ajuns?
Nu ţi-a spus despre boala lui ca să te poţi concentra asupra misiunii.
- Se vede cu cine semeni... - Ce vrei să spui?
Nimic.
- Nu e chiar "nimic". - Să ai grijă cu Hook şi Neil.
O să am grijă cu umbra lui Pan.
Faptul că amândoi te iubesc e la fel de periculos.
Asta n-are importanţă. Eu vreau doar să-mi redobândesc fiul.
Aici erai! Ne plimbăm puţin? Aş vrea să-ţi arăt un loc special.
Nu merg nicăieri cu tine.
- De ce, Henry? - Cred că mă minţi.
Familia mea e în Ţara de Nicăieri. Sunt convins!
- De ce eşti aşa de sigur? - Contează?
Nu. Dar ar trebui să-ţi spun partea importantă.
Dacă rudele tale sunt aici, de ce n-au venit după tine?
Poate le împiedici tu.
Henry, îţi jur, nu-ţi ţin familia prizonieră.
Atunci de ce tot dispari în junglă? Îmi ascunzi ceva şi voi afla ce anume.
Se pare că-l pierdem pe băiat.
Trebuie doar să ne străduim mai mult cu el.
Ştiind cine-i sunt părinţii, era de aşteptat.
- Să aduc cuşca aici? - Nu. Am altă idee.
- Nu cred că vom găsi aici umbra. - Căutăm altceva.
O nucă-de-cocos înjumătăţită. Jumătate e suport de lumânare.
Harta ta. Am ascuns-o. Ţi-o aduc eu.
Trebuie să-ţi mulţumesc că eşti aşa înţelegător.
- Înţelegător cu ce? - Cu Emma şi cu mine.
- Emma şi cu tine? - Flirtul nostru.
Nu ştii, aşa-i?
E cam jenant. Ne-am sărutat. Am presupus că ea ţi-a spus.
Probabil că a uitat.
- Acum ne pasă mai mult de fiul nostru. - Desigur.
- E totul bine? - Minunat.
Ţi-am adus harta.
Nu e harta, ci ce vom folosi să capturăm umbra lui Pan.
- O nucă-de-cocos? - Eşti un pirat venit printr-un portal.
- Te miră o nucă magică? - Bine.
Care e următoarea oprire?
- Valea Întunericului. - Pe bune?
Nu se putea numi Valea Soarelui sau Golful Curcubeului?
- Ce anume e acolo? - Ce spune şi numele.
Cel mai întunecat loc de pe insulă.
Orice lumină care răzbate acolo e nimicită de umbrele ce vieţuiesc în vale.
- Până şi eu evit acel loc. - E vremea să încalci tradiţia.
Mergem în Valea Întunericului. Acolo e umbra lui Pan?
Da. Doar aşa ne vom putea întoarce la Storybrooke.
- Câte lucruri... - Da, e strângător din fire.
- Ăsta e... - Un tirbuşon.
Dar nu asta-i trebuie lui Rumple.
Este...
Un nasture. Nici ăsta nu-i trebuie.
Ştiu, dar Eric...
Avea unul identic la haină când l-am salvat.
- Iar Eric este... - Un prinţ. Unul cu picioare.
M-am îndrăgostit de mult de el, dar s-a ales praful.
- Pentru că eşti sirenă? - Cam aşa ceva.
E un motiv în plus pentru a reuşi.
Rumple a spus că voi găsi ascunzătoarea folosind puterea iubirii noastre.
Se putea referi la un singur lucru.
- Asta e... - O cană de ceai.
- E ciobită. - Ştiu.
Dar, indiferent prin câte a trecut, a supravieţuit.
La fel ca dragostea noastră.
- Acum ce facem? Pregătim un ceai? - Nu ştiu sigur.
Rumple o ţinea aici.
A vrăjit-o! Este o cheie.
E o cutie.
Am citit despre ea, dar nu ştiam că există cu adevărat
sau că e la Rumple.
- Ce este? - Cutia Pandorei.
După legendă, conţine cele mai mari rele ale lumii.
N-ar trebui să porţi mănuşi?
Nu. Dacă n-o deschidem, suntem în siguranţă.
Da, cum spui tu. Ce crezi că e în interior?
Orice ar fi, îl va ajuta pe Rumple să-l înfrângă pe Pan.
- V-aţi străduit atât pentru o cutie? - Cine sunteţi?
Cei care nu voiaţi să pătrundă în oraş.
Nu mişca!
Nu pricep. De ce facem ce ne spune?
- Pentru că are pistol. - Ce e un pistol?
Crede-mă, nu vrei să afli.
Ce ţi-a zis Rumplestiltskin despre asta?
Nu mă tem de voi şi de pistol. Nu pentru că nu ştiu ce este!
Vrei o demonstraţie? Ce reprezintă cutia asta?
E un obiect magic, pe care oricum îl veţi distruge.
- Aşa că de ce vă mai pasă? - Şeful nostru vrea să ştie.
Şeful vostru? Nici nu ştiţi despre ce e vorba
sau pentru cine lucraţi!
- Peter Pan. - Poftim?
Da. Ştim precis pentru cine lucrăm.
- Dar Rumple a zis... - Greg şi Tamara nu ştiau.
Erau nişte fraieri. Dar noi ştim bine ce misiune avem.
- Adică? - Avem grijă ca Rumple să dea greş.
Şi ca această cutie să nu ajungă în Ţara de Nicăieri.
Mergi în partea cealaltă a insulei şi livrează proviziile.
Am înţeles.
Mai e ceva?
Ai grijă să nu afle Henry ce pui la cale.
- Poftim. - Mi-e bine.
Sigur? N-ai schimbat nici două vorbe cu mine de când cu peştera.
Ba chiar de ieri!
Ştiu că eşti supărată că nu ţi-am spus de otravă.
Deşi nu ţi se pare corect, nu încercam decât să fac ceea ce trebuie.
Casa Clopoţicii e într-acolo.
- Trebuie să ne croim drum. - Foloseşte asta!
E hangerul meu! L-ai găsit în peşteră?
- Nu. Mi l-a dat Hook. - Nu te ştiam sentimental.
Credeam că Emma îşi va dori ceva care să-i amintească de tine.
- Mersi! Acum mă are chiar pe mine. - Ce l-a apucat?
Am presupus că a auzit taina mea.
Şi că i-ai spus despre clipa noastră intimă.
- De ce? - Speram să fi avut însemnătate.
Însemnătate a avut că ne-ai spus că Neil e în viaţă.
Mulţumesc.
Puteai să ţii informaţia asta pentru tine.
- De ce aş fi făcut asta? - Nu ştiu.
Poate aţi bătut palma. Altfel de ce să-ţi fi spus?
Voia să afle dacă mi-aş lăsa un prieten să moară,
chiar dacă acesta iubeşte aceeaşi femeie ca mine.
- Iar tu ai ales să-l salvezi. - Eşti surprinsă?
- Eşti pirat. - Da, asta sunt.
Dar sunt şi un om cu principii.
Când te voi cuceri, Emma...
Şi sigur o voi face...
Nu voi folosi niciun vicleşug.
Tu însăţi mă vei dori.
- Ăsta nu e un concurs, Hook. - Nu e?
Va trebui să alegi, Emma. Eşti conştientă de asta?
Niciunul nu va renunţa.
Am de ales doar cea mai bună cale de a-mi redobândi fiul.
- Îl vei redobândi. - Crezi?
Niciodată nu ai dat greş până acum.
Şi, după ce vei reuşi...
...atunci va începe distracţia.
Fiţi atenţi! Cred că am găsit locul.
Valea Întunericului.
Deci aici stau victimele umbrei lui Pan.
Da.
Sunt silite să rămână veşnic în bezna asta.
Veniţi! Să avem grijă să nu ne alăturăm lor.
- Sunt legate strâns. - Scăpăm.
- De ce eşti aşa de sigură? - Pentru că sunt optimistă.
Aş vrea să fiu şi eu, dar, când încerc să fac pe eroina,
totul îmi merge prost.
Îmi pare rău că nu-l vei întâlni pe Eric.
Nu-ţi face griji! Când farmecul brăţării se va destrăma,
îl voi găsi şi îi voi spune ce simt, dacă locuieşte lângă plajă.
Brăţara ţi-a transformat coada de peşte în picioare?
Da. De ce?
- Cred că putem ieşi de aici. - Cum?
Dacă îţi întinzi aripioarele, îţi poţi scoate brăţara?
- Nu ajung la ea. - Stai puţin!
- Ai reuşit? - Pot s-o fac! Doar să... Gata!
Vezi? Acum n-a mers nimic prost.
DL GOLD: AMANET ŞI ANTICARIAT
- Unde s-au dus? - Din cauza vrăjii, nu pot părăsi oraşul.
Ce vor face cu cutia?
Ca să nu ajungă în Ţara de Nicăieri, eu aş distruge-o.
- Cum distrugi ceva aşa puternic? - Îţi trebuie ceva cu putere egală.
- Adică altă vrajă? - Nu.
Târnăcopul unui pitic. Poate zdrobi un diamant.
Asta au folosit răpitorii lui Henry când ne-au făcut belele.
Să ne grăbim!
Aproape am ajuns acasă la Clopoţica.
Înţeleg de ce a ales locul ăsta.
E o junglă drăguţă şi liniştită.
E un loc bun să-ţi ridici o colibă. Sau o căsuţă în copac, dacă preferi.
Mary Margaret!
Albă-ca-Zăpada! Când vei vorbi iar cu mine?
Când atacăm tabăra lui Pan, când îl luăm pe Henry?
Trebuie să spui ceva!
De ce? Tu ai tăcut. Nu mi-ai spus nimic.
La început, speram să găsesc antidotul otrăvii.
Nu voiam să-ţi faci griji degeaba.
Dar n-ai spus nimic nici după ce ai găsit antidotul.
- Tot ca să nu-mi fac griji? - Nu m-am gândit...
Nu te-ai gândit
că aveam dreptul să ştiu că nu poţi părăsi insula?
- De ce nu mi-ai spus? - Eram speriat!
Credeai că n-aş rămâne aici cu tine? După tot ce am păţit?
- Credeai că te voi părăsi? - Nu. Asta mă speria.
Nu-ţi doream să rămâi prizonieră pe insulă, cu mine.
Nu voiam să plăteşti preţul vindecării mele.
- Dragostea înseamnă tovărăşie. - Şi sacrificiu.
Şi să ocroteşti persoana iubită. Cum aş fi putut să vreau să rămâi aici?
Aş clădi o căsuţă în copac şi mi-aş petrece restul zilelor
fugind de săgeţi şi de banda lui Pan dacă ai fi tu alături de mine.
- Dar trebuia să-mi fi zis. - Ştiu. Îmi pare rău.
Nu ai avut încredere, David.
Trebuia să ai încredere în dragostea noastră.
Aşteptăm să se ivească umbra lui Pan?
Da. Şi vom fi pregătiţi.
Îmi spui ce vei face cu nuca-de-cocos?
Aprindem lumânarea, care va ademeni umbra.
Flama o va absorbi. Punem capacul şi va fi captivă.
E un plan bun, dar are o hibă. Lampionul nostru s-a stins.
Cum naiba îl aprindem?
Bun venit în secolul XXI!
- Merge treaba, băieţi? - Da. Staţi puţin!
- Să te ajut... - Mă descurc.
- Mă descurc mai bine şi cu o mână. - N-o impresionezi pe Emma.
- Asta fac? - Acum v-a apucat?
Ai auzit-o! Ne luăm la harţă sau aprindem lumânarea?
E mai greu decât pare, amice. Dă-mi să văd! Dă-mi bricheta!
Băieţi, n-avem vreme de aşa ceva!
Chiar n-avem vreme! E umbra lui Pan?
- Da. - Şi celelalte două?
Le controlează!
- Hook! - Emma!
Emma, pleacă de aici! Du-te!
Cum ai făcut asta?
- Regina. - Te învaţă să foloseşti magia?
Se pare că da.
Probabil că sunt drept în faţă.
- N-ar trebui să aşteptăm piticii? - Nu avem timp.
- Foloseşte târnăcopul ăsta. - Nu puteţi face asta!
Dacă distrugeţi acea cutie, cei dragi nouă vor muri.
Atunci avem ceva în comun.
Dacă n-o distrugem, moare cineva drag nouă.
- Ce tot spui? - Nu te priveşte.
- Nu vă apropiaţi! Nu vrem să vă rănim. - Dar o vom face.
Ar trebui să ştiţi când să vă daţi bătute.
Niciodată!
Vă rugăm! Faceţi o greşeală groaznică. Miza e prea mare.
- Distrugerea magiei? - Nu. Nu ne pasă de magie.
- Atunci ce încercaţi să faceţi? - Să ne salvăm sora.
- Sora? - E de mult prizoniera lui Pan.
- De peste un veac. - Imposibil. Aţi fi...
Morţi. Ştim bine. Pan ne-a ţinut în viaţă să-l slujim.
Cât o facem, nu o ucide.
După ce terminăm, ne va elibera pe toţi.
- Dar acum... - Acum e şansa voastră.
Îl putem înfrânge pe Pan şi sora voastră va fi eliberată.
Credeţi că sunteţi primele care au crezut că-l pot înfrânge?
- Voi aţi încercat? - Da, dar am dat greş.
Aşa a ajuns sora noastră prizoniera lui.
Am făcut pe eroii, dar doar am înrăutăţit lucrurile.
Şi acum, că am dat greş, o va ucide.
Dacă ducem cutia asta în Ţara de Nicăieri,
Pan va avea probleme mai importante pe cap.
- Chiar crezi că-l puteţi opri? - Da, sunt convinsă.
Şi, dacă e adevărat ce spuneţi, vă vom salva sora.
Cine este?
Numele ei este Wendy. Wendy Darling.
Dacă o vedeţi, să-i spuneţi că John şi Michael o aşteaptă.
- Sunt... liberă? - Încă nu, Wendy.
Dar asta nu înseamnă că nu poţi să ieşi la joacă.
Aşadar... Nu uita ce ţi-am spus!
Nu-ţi face griji! Îi voi transmite mesajul dlui Gold.
Baftă! Bine?
- Cine eşti? - N-ai voie aici.
Ştiu.
Credeam că Pan îmi ţine familia prizonieră aici.
De ce eşti aşa departe de tabără?
Sunt bolnavă. Pan se teme să nu se molipsească şi alţii.
- Cine eşti? - Mă numesc Wendy.
Wendy Darling?
Eu sunt Henry. De ce suferi?
Puterea insulei păleşte, Henry.
Sunt aici de mult timp, dar...
Cumva, pe mine mă afectează mai mult decât pe ceilalţi.
- Semeni cu el. - Cu cine?
- Cu tatăl tău. - L-ai cunoscut?
Eram prieteni.
Cu mult timp în urmă, când era cu puţin mai mare decât tine.
I-a salvat pe fraţii mei.
Ar fi făcut orice pentru familia mea.
- O să te faci bine? - Ar trebui să pleci.
- Poate te ajut cumva. - Nu vreau să te molipseşti.
Pan face deja tot ce poate pentru mine.
Dar magia de aici mă tem că nu este de ajuns.
- Trebuie să existe... - Plecă, te rog, înainte să iei boala!
Mă voi întoarce după tine. Îţi promit.
Bravo! Nici eu n-aş fi reuşit să joc mai bine rolul.
Şi ce i-ai zis despre dragul lui tată... Excelent!
- Nu-mi place să-l mint. - Atunci nu considera că minţi.
- Gândeşte-te că-l motivezi. - Pentru ce?
Să facă ceea ce se cuvine, pentru noi toţi.
Henry are sufletul plin de credinţă adevărată.
Iar eu trebuie să-l controlez.
- În ce vrei să creadă? - În mine.
Acum întoarce-te în cuşca ta!
- Chiar crezi că Belle va reuşi? - Da.
Sigur nu te laşi orbit de sentimente?
Poate că sentimentele îmi deschid ochii.
- O iubeşti cu adevărat. - Eşti geloasă?
Pe Belle?
- Nu cred. - Nu. Pe faptul că mă iubeşte cineva.
Iertare că am întârziat! Au apărut niscaiva complicaţii.
Ai adus ce ţi-am cerut?
Minunat! Te-ai ţinut de cuvânt.
Acum poţi avea picioare oricând doreşti. Sau coadă de peşte.
- Orice preferă Eric. - Mulţumesc!
Când te întorci la Storybrooke, să-l cauţi. Restul depinde de tine.
Înainte să plec, Belle voia să-ţi spun
că Pan ţine prizonieră pe insulă o fată pe nume Wendy.
Fraţii ei sunt la Storybrooke. Nu vrea să-i dezamăgească.
- Vrea să ai grijă de Wendy. - Doar Henry contează.
Şi acum aveţi şansa să-l salvaţi, datorită mie şi lui Belle.
- Aţi putea măcar s-o ajutaţi pe fată. - Vom face tot posibilul.
Uite... Când te întorci...
Spune-i lui Belle că o iubesc şi că a avut dreptate.
Chiar o voi revedea.
- Îmi pare rău, am greşit. - Da, amândoi!
Era să ne scape umbra pentru că vă luptaţi pe o brichetă.
Nu pe brichetă ne luptam noi, scumpo.
Bun, hai să ne lămurim!
Dacă ar trebui să aleg pe cineva,
l-aş alege pe Henry.
E singura dragoste care-şi are locul în viaţa mea.
Mă întrebam dacă vă voi revedea.
Dar dacă vreţi să vă ajut fără să ştiţi cum fugim...
- Am găsit o metodă sau o vom face. - Nu sunteţi convingători.
Umbra lui Pan. Emma, Hook şi Neal o vor captura. Aşa fugim de pe insulă.
Capturaţi umbra lui Pan?
N-o să mişc un deget până n-am dovada că aţi reuşit.
Iată dovada pe care o cereai. Nu ne-am văzut de mult.
- Bae? Chiar tu eşti? - Da.
Acum mi se zice "Neal".
Am reuşit. Acum îţi vei respecta partea ta din învoială?
Da.
Emma!
- Neal... - Ascultă-mă!
Vreau doar să-ţi spun că ai dreptate în privinţa lui Henry.
Doar el contează. Dacă el este singurul rod al relaţiei noastre,
aş spune că ne-am descurcat bine.
Da.
Acum hai să ne recuperăm fiul!
De ce eşti aşa abătut, amice?
Ai zis că nu-mi ascunzi nimic.
Dar ai minţit. Am găsit-o pe Wendy.
- Henry, îţi pot explica. - E pe moarte, nu-i aşa?
Mă tem că da. La fel ca această insulă.
Magia de aici începe să dispară.
Ţi-aş fi spus, dar nu voiam să porţi piatra asta pe suflet,
ştiind că ţii în mâini viaţa unei fetiţe.
- Deci doar eu pot salva magia? - Da.
- Cum o fac? - Nu asta e întrebarea, Henry.
Ci "unde". Vino cu mine!
Vezi asta?
- E Stânca Tigvei? - Da.
În interior, e salvarea noastră.
Şi ne poate salva doar cineva al cărui suflet crede cu adevărat.
- Adică eu? - Da, Henry.
Dar nu te voi minţi. Nu va fi uşor.
Va fi nevoie de eroism şi de jertfă.
Întrebarea este dacă te simţi în stare.
Da.