Din episoadele anterioare...
L-ai dat pe Baelfire pe un pumnal. Eu te-am dat în schimbul tinereţii.
Nu trebuia să fiu tată.
Pan e pe moarte. Are nevoie de inima plină de credinţă.
E un schimb. Henry va pieri.
- Nu l-ai găsit întâmplător pe Henry. - Ce insinuezi?
Orice blestem poate fi destrămat. Copilul este cheia.
- Puterea cere sacrificii mari. - Ce ar fi de ajuns?
Inima a ceea ce iubeşti.
Ne-a ajuns blestemul!
Aştept!
- Ce a durat atât, draga mea? - Ştii prea bine.
- Da, blestemul. L-ai pus în faptă. - Da.
L-am pus în faptă. Şi voiam să-ţi dau de ştire.
Înainte ca tu şi toţi jalnicii locuitori ai acestui tărâm afurisit
să uitaţi tot!
- Cum te-ai simţi? - Văzând cum se formează norul?
M-am simţit victorioasă.
Cum te-ai simţit când ai ucis ce iubeai? Când i-ai smuls inima tatălui tău.
- Cum a fost atunci? - Era preţul blestemului.
Nu contează ce am simţit. El ar fi înţeles.
Mi-am redobândit viaţa.
Am fost nevoită. Am învins!
Totuşi, iată-te aici, simţind nevoia să te umfli în pene.
- Îţi lipseşte ceva, nu-i aşa? - Deloc.
Am tot ceea ce-mi doresc. Nimic nu mă poate opri acum.
- Nu chiar. - Ce înseamnă asta?
Salvatoarea.
Fiica Albei-ca-Zăpada şi a lui Făt-Frumos.
Ea te poate opri. Poate destrăma blestemul.
Atunci se pare că va trebui să scap de acel copil.
Desigur. Dar, chiar dacă ai reuşi, ai o problemă şi mai mare.
Acum există un gol în inima ta.
Într-o bună zi, vei veni la mine ca să-l umpli.
Îţi supraestimezi puterea de a scruta viitorul.
Iar tu subestimezi preţul faptei tale!
O să vezi bine O să vii la mine
Mai ai o dorinţă ce te aţine
Nu vei reuşi să mă provoci! Te cunosc prea bine.
Vrei să mai faci un târg cu mine. Ei bine, eu nu vreau.
Un târg?
Mi-ai făgăduit deja un trai bun pe tărâmul cel nou.
Ce-aş mai putea dori de la tine?
Să te eliberez din cuşca asta?
Să fii iertat de târgul anterior?
Să scapi de blestem?
De ce mi-aş dori una ca asta, draga mea?
Mă aflu exact unde doresc să fiu.
A FOST ODATĂ CA NICIODATĂ
- Doamne, a leşinat? - Henry, ne auzi?
- S-a prăbuşit dându-i inima lui Pan. - Mai răsuflă?
Fii tare, amice!
- Ce naiba i-ai făcut? - Nimic, Emma.
Şi-a făcut-o cu mâna lui. Mi-a oferit inima lui de bunăvoie.
Iar eu o voi lua înapoi.
Nu cred că eşti în stare.
Rumplestiltskin n-a reuşit. Tu de ce ai fi mai cu moţ?
- Unde e? - Ce ai făcut?
E în această cutie, în siguranţă, unde nu mă încurcă.
Din păcate pentru voi, nu-mi mai poate face rău.
- Şi nici voi. - Serios?
- Pe asta ai simţit-o? - M-a gâdilat.
Cum se simte?
O să scapi, Henry.
Te vom duce acasă.
CU 11 ANI ÎN URMĂ
- Voiai să mă vezi? - Da.
Dacă e vorba de permisul lui Pongo, cred că e încă valabil.
Nu e vorba de câinele tău.
- Doamnă primar, ai păţit ceva? - Mă simt bine.
Nu mi-o lua în nume de rău, dar nu pari.
Nu tolerez atâta grosolănie! Sunt re...
- Sunt primarul oraşului. - Şi eu sunt psiholog.
De asta m-ai chemat, nu-i aşa? Ce te frământă? Ce simţi?
Nimic! Nu simt nimic.
Dacă ar fi să ghicesc, aş spune că eşti o femeie dedicată carierei,
iar asta te lasă uneori pustiită.
- Poftim? - Îţi lasă un loc pustiu în suflet.
Viaţa nu înseamnă doar muncă.
- Poate de asta eşti nemulţumită. - Nu sunt! Îmi place viaţa mea.
- Dar n-ai cu cine s-o împărtăşeşti. - Iar eşti grosolan.
A fost vreo clipă, în această viaţă, când nu te-ai simţit ca acum?
Când m-a vizitat băieţelul.
- Owen. - Un copil.
Un copil poate da multă însemnătate unei vieţi.
Am nevoie de un copil, Gold. Trebuie să mă ajuţi.
- Mă măguleşti, dar mă doare-n cot. - Nu în sensul acela!
Am vorbit toată dimineaţa cu diferite agenţii de adopţii.
Se aşteaptă şi mai bine de doi ani.
Dar tu, Gold, ştii cum să fentezi birocraţii.
Tu eşti cel mai potrivit să tragi sfori şi să-mi găseşti un copil.
- Vrei să adopţi un copil? - Nu te arăta aşa surprins.
Nu sunt. Sunt convins că vei fi o...
- Mă rog, vei fi o mamă. - Mă poţi ajuta?
Desigur, dar te avertizez. Află dacă eşti cu adevărat pregătită.
- Simt nevoia unui copil. - Poate nu e unul şi acelaşi lucru.
O să-ţi fac rost de un copil.
Dar rămâne de văzut dacă te ajut sau îţi fac un deserviciu.
Când devii părinte, pui copilul mai presus de orice.
Orice ar fi.
Acest farmec îl va ajuta să reziste mai mult timp.
Vom câştiga timp să ajungem la Pan.
Îl cunoşti pe Pan. Ai idee unde s-a dus?
Ştiu unde trăia, locul taberei sale.
Ce prostie! Toţi ştim asta. Ar fi aşa prost să se întoarcă acolo?
- Eşti inutil. - Ajunge!
Nu-mi închide gura! Fiul meu e pe moarte!
Fiul nostru. Da, ştiu ce simţi.
Habar n-ai ce simt!
Tu ai părinţi. Mai ai şi...
...persoana asta, un pirat care te place.
Ai totul şi totuşi susţii că ştii ce simt eu?
Henry e tot ce am pe lume
şi nu-l voi pierde, pentru că e totul pentru mine.
Ai dreptate. Nu ştiu ce simţi.
Ce vrei să faci? Vrei să dai tu ordinele? Fă-o.
- Cum îl salvăm pe Henry? - Nu ştiu.
Chiar dacă-l găsim pe Pan, nu ştiu dacă-i putem face vreun rău.
Ba putem. Priveşte! L-ai rănit.
Dacă sângerează, îi putem face rău.
Şi, dacă-i putem face rău, îl putem ucide.
Şi o vom face.
Gold e într-o cutie? David nu va putea părăsi insula.
Nu contează. M-am împăcat cu gândul.
Important e Henry. Cât timp mai avem?
Vreo oră, până să mi se destrame vraja.
- Zboară, poate fi oriunde pe insulă. - O oră trece repede.
Propun să începem să-l căutăm.
- Unde e? - A plecat.
Nu aveţi ce face. A învins deja. Pan nu dă greş niciodată.
Nu vrei să vorbeşti? Ce-ar fi să te silesc eu?
- Regina, aşteaptă! - N-avem timp!
Tortura nu e cea mai bună idee.
Copiii ăştia au trecut printr-un iad. Să încercăm altceva.
I-am mai luat cu zăhărelul. Nu sunt oameni de înţeles.
Ce le mai poţi oferi?
Ce-şi doreşte orice copil: o mamă.
- Ai vreo veste? - Da. Sorţii îţi sunt favorabili.
În zori, am vorbit cu o agenţie
care a plasat un băiat din Phoenix la o familie din apropiere, din Boston.
Şi cu ce mă ajută sorţii pe mine?
Pentru că, în ultima clipă, adopţia a picat.
Se mai întâmplă.
- Deci copilului îi trebuie un cămin. - Într-adevăr.
Cum am spus, sorţii îţi sunt favorabili. Agenţia e la Boston.
Dră Mills, cererea dumitale este incredibil de atrăgătoare.
Recomandările sunt impecabile.
Şi eşti primarul oraşului Storybrooke, unde locuieşti?
La al treilea mandat. Votată unanim.
- N-am mai auzit de Storybrooke. - Este o comoară nedescoperită.
E un oraş liniştit, perfect pentru copii. Un loc de basm.
- Să-l vizitezi cândva! - Am două săptămâni de concediu anual.
Cu tot respectul, la hotelul Sandals e inclus bufetul suedez.
- Aveţi aşa ceva la Storybrooke? - Mă tem că nu.
Ţi-am explicat care-s drepturile şi responsabilităţile,
dar aş vrea să discutăm în detaliu un anumit aspect.
Aceasta este o adopţie închisă,
deci nu-i vei contacta niciodată pe părinţii copilului.
Totul este secretizat:
numele părinţilor, etnia lor, arborele genealogic.
N-ai acces la informaţii.
Mie îmi pasă de viitorul copilului, nu de trecutul lui.
Atunci te felicit. Eşti pregătită să-ţi cunoşti fiul?
Da!
Bună!
Sorţii chiar mi-au fost favorabili.
- Henry. - Henry?
Aud rar acest nume în zilele noastre. E de pe vremuri.
Era numele tatălui meu. A murit de mult.
Îmi pare rău. Sper că a avut o moarte uşoară.
- Să te ajut? - Nu, mă descurc.
Henry, hai să mergem acasă!
Copii, ascultaţi-mă!
Nu vă vom face rău.
Ştiu că-i sunteţi loiali lui Pan şi vă înţeleg.
Dar faceţi o greşeală groaznică.
Mult timp, am crezut că nu-mi voi regăsi familia.
Eram orfană, ca voi toţi. O fetiţă a nimănui.
Astăzi mi s-a reamintit că nu sunt singură,
că mă iubesc mulţi oameni.
Nu credeam că va fi cu putinţă.
Dar, dacă mi s-a întâmplat mie, vi se poate întâmpla şi vouă.
Pan e singura familie de care avem nevoie.
Nu. Familiile nu fac ce a făcut el. V-a minţit, să faceţi lucruri groaznice.
L-a minţit pe Henry, ca să-i dăruiască inima lui.
- Ca să salveze insula. - Ca să se salveze pe el însuşi!
Nu o ascultaţi! Pan ţine la noi toţi.
Ba nu. Noi ţinem la voi!
Şi vă putem salva.
Vă putem lua cu noi pe tărâmul nostru. Nu mai aveţi de ce vă teme de Pan.
Până absoarbe puterea inimii lui Henry, încă poate fi oprit.
Trebuie doar să ne spuneţi unde e.
Plecaţi acum, cât Pan încă vă mai lasă în viaţă!
Ăsta e singurul ajutor ce-l veţi primi.
Unde este Pan?
Nu îţi spun.
- Chiar ne luaţi acasă cu voi? - Tacă-ţi fleanca!
Da. Cu ajutorul vostru.
- Copacul Gândirii. - Nu!
- Da, Copacul Gândirii. - Încetaţi!
- Despre ce vorbiţi? - Acolo merge când vrea să fie singur.
- Îl găsiţi acolo. Nu e departe. - Nu aveţi încredere!
- Ne spuneţi unde se află? - Da.
Dar trebuie să juri că ne veţi lua cu voi.
Promit. Mergem acasă.
Cu toţii.
LA BUNICUŢA
Cine e scumpetea asta?
- Te deranjează că plânge? - Normal că nu.
Bun, e vremea să faci linişte.
- Ce e? - Vrei nişte sfaturi?
Spune-i o poveste. Aşa se liniştesc.
Un basm. Se învaţă cu vocea ta.
La Ruby a avut efect. Problemele ei s-au ivit mai târziu.
Nu-i nimic!
A fost odată ca niciodată...
Inima lui e puternică, ca o locomotivă.
Şi plămânii sunt sănătoşi, evident.
Îi faceţi analizele de sânge? Sau o radiografie toracică?
- E fumător? - Poftim?
Problema lui e evidentă. E plângăcios.
- Pentru asta am plătit? - A plătit asigurarea.
- Ce să fac? - Îţi pot da o reţetă.
Zece mililitri de dragoste maternă.
Dr Whale, nimeni nu-şi iubeşte copilul mai mult decât mine.
Ceva e în neregulă cu fiul meu.
Treaba dumitale e să-l ajuţi. Fă-o!
Aş putea cere mai multe analize, dar e riscant la bebeluşi.
- În general, nu au nimic. - "În general"?
În anumite cazuri, poate fi vorba de ceva ieşit din comun.
- Dar avem nevoie de mama lui. - Adică femeia care l-a părăsit?
Crezi că ea îl poate linişti? Eu sunt mama lui!
Ai înţeles greşit, Regina.
Dacă bebeluşul chiar ar suferi de ceva,
poate am găsi în fişa ei o cauză genetică a afecţiunii.
Dar singurii care pot lămuri misterul sunt părinţii lui biologici.
A fost o adopţie închisă. Nu-i pot contacta.
Sidney, ia ceva de scris!
Pe strada Dartmouth, în Boston, e o agenţie de adopţii.
Poftim? Nu te aud bine.
- Dră Blanchard! - Bună! El cine e?
Îl cheamă Henry. Fă-te utilă!
Boston Angels Adoption, pe strada Dartmouth.
Îmi trebuie numele mamei lui Henry.
- Nu e ilegal? - De asta te-am sunat pe tine, Sidney.
Ştiu că, pentru mine, vei face tot ce e necesar.
Trebuie rezolvat.
E ceva în neregulă cu fiul meu. Nu se opreşte din... plâns.
Fă-o!
Cum ai făcut asta? Cum de nu mai plânge?
Îl ţin în braţe, atâta tot. E o scumpete.
Nu...
- Îmi pare rău! Am greşit cu ceva? - Nu.
Nu ai făcut nimic. E vina mea.
Pădurea Zânelor? Acolo este?
E la nord de aici. Acolo se găsea praful fermecat.
- Ştii unde este? - Da. Locul e părăsit acum.
Doar Pan a mai călcat acolo de secole întregi.
- Atunci hai să scriem istoria. - E nevoie de tine aici.
Ne vom grăbi după ce recuperăm inima lui Henry. Avem nevoie de ajutor.
- Noi ce să facem? - Să strângem copiii pe corabia piraţilor.
- Ne pregătim de zbor. - Sper că ai pânza lui Pegas.
Altfel, suntem la mila vântului.
Umbra lui Pan ne va duce acasă dacă nava ta rămâne întreagă.
Dacă planul tău nu scârţâie, corabia mea va rezista.
Henry va fi cu mine. Nu va păţi nimic cât voi doi sunteţi plecaţi.
Adică noi trei.
Aş putea rămâne pe insulă pentru totdeauna.
Eşti nebun de crezi că nu voi sta în ultimele clipe cu fiica mea.
Bine. La treabă!
Henry!
Henry, dacă îmi spui ce vrei, fac orice pentru tine. Orice!
Te rog, dă-mi o şansă!
Mulţumesc!
Sidney! Ce ai aflat?
Nimic de la agenţie, dar m-am interesat la Sănătate.
Am aflat totul despre mama lui. Îţi trimit prin fax informaţiile.
- Ar trebui să le primeşti. - Au ajuns.
Nu...
- Ştiai! - Ce anume?
Despre copilul ce mi l-ai găsit la Phoenix.
Mama lui a fost găsită în pădure, lângă Storybrooke, acum 18 ani.
- Ce coincidenţă bizară! - Acum 18 ani?
Iartă-mă, dar nu fac legătura. Memoria nu mă mai ajută ca pe vremuri.
Mama lui Henry a fost găsită, când era doar un bebeluş,
într-o zi foarte semnificativă.
Cea în care acest oraş... Acest oraş...
Acest oraş ce?
E importantă, nu-i aşa? Această mamă.
Întrebi dacă e importantă? Da, l-a născut pe fiul tău.
Tu...
Tu ai urzit acest plan, nu-i aşa?
Ai făcut toate acestea pentru că mama lui este...
Ce este, doamnă primar, această mamă de care te temi atât?
Chiar n-ai habar la ce mă refer?
Ştiu că eşti supărată, asta e limpede.
Mi-ai zis că voi apela la tine, că voi avea un gol în suflet.
Şi... Vrei să se năruie totul!
Acest oraş, tot ce am clădit eu.
Vrei să distrugi totul, aducând-o pe mamă înapoi.
De asta ai făcut toate acestea!
Ştii că ai cearcăne şi că vocea îţi tremură?
Biata de tine! În ce hal ai ajuns de când eşti mamă!
Fă pe prostul cât vrei, împieliţatule!
Ar trebui să ştii cu cine ai de-a face.
Am jertfit totul pentru această viaţă!
Şi nimic nu mă va împiedica să mă răzbun!
Henry se întoarce mâine la Boston!
Priviţi!
Aveţi grijă! Pan n-ar fi lăsat-o degeaba în urmă.
E singura cale ca Dave să revină acasă.
- Fără Gold, suntem captivi aici. - Mary Margaret!
Tot nu vă lăsaţi păgubaşi? Nu ştiţi?
Peter Pan nu dă greş niciodată.
Nu mă aşteptam să mă găsiţi. Dar n-ar trebui să fiu surprins.
Sunteţi mame. Vă apăraţi progeniturile cu tenacitate.
De credeţi sau nu, înţeleg.
Dar pe Henry îl veţi revedea doar după moarte!
Am scris instrucţiuni legate de culcare, de odihnă şi de mese.
Dră Mills, te asigur că bebeluşul va ajunge pe mâini bune.
Ştiu. Sunt doar tristă că n-a mers.
Au apărut nişte circumstanţe neprevăzute.
Nu orice copil e potrivit pentru orice părinte.
Uneori, e în interesul copilul să ai puterea să renunţi la el.
- Unde va merge Henry? - I-am găsit deja altă familie.
Îi va fi bine.
Vă las o clipă singuri. Mă întorc imediat, bine?
Henry... Meriţi o mamă mai bună decât mine.
Eşti singurul de pe toate tărâmurile care are încredere în mine.
Să-l ţin eu în braţe cât ne mai dai o semnătură?
Nu va fi nevoie.
Henry este fiul meu.
Cel mai bine pentru el e să stea cu o mamă
care nu-l va mai abandona niciodată.
Mă tem că e o problemă. Reveniţi pe lista de aşteptare.
Mama s-a răzgândit. Îmi pare rău.
L-am pierdut?
Da, dar vă trec iar pe listă.
- Pan nu va fi mulţumit. - De asta nu ne dăm bătuţi.
Vom obţine acel copil.
Vă e greu să mişcaţi? E firesc, având în vedere unde sunteţi.
- Regretele vă grăbesc pieirea. - Ce tot spui acolo?
La acest copac s-a petrecut ceva extrem de important pentru mine.
- Aici mi-am părăsit fiul. - Ai un fiu?
- Sunt mai vârstnic decât par. - Sigur îţi regreţi copilul.
Nu. Dimpotrivă, de fapt.
L-am pus la cutie, ca să nu-l mai pierd niciodată.
- Rumplestiltskin e fiul tău? - Da.
Cum e cu putinţă? Eşti...
Mai tânăr decât el? Nu chiar. Ca tine şi fiica ta.
Eşti un farsor. Puterile tale magice sunt slăbite.
Nu ne poţi face rău nici nouă, darămite lui Rumplestiltskin.
Aşa e. Dar de asta mă aflu aici.
Acest arbore mă va ocroti până îmi refac puterile. Şi apoi...
Atunci o să mă distrez cu adevărat.
Şi n-o să-mi mai bat capul niciodată cu fiul meu.
Şi asta vom avea curând în comun.
- Trebuie să fie altă cale. - Nu veţi ajunge la mine.
Arborele atacă regretele din cei care vin aici. Iar voi aveţi destule.
Regret doar că nu te-am răpus când am avut ocazia.
Dar asta nu e tot, Salvatoareo. Nu.
Port în trup inima fiului tău.
Simt cât de mult l-ai dezamăgit, iar şi iar.
- Dă-i pace! - Poate ar trebui s-o fac.
Ce şanse avea să fie o mamă bună?
Uite ce exemplu i-ai dat tu! Ai abandonat-o 28 de ani.
- Ai terminat de vorbit? - Ultimele cuvinte ale reginei.
Rostite cu gură de moarte de la cea mai plină de regrete.
Da, însă e o mică problemă.
Am urzit un blestem care a devastat un popor întreg.
Am torturat şi am ucis. Am făcut lucruri groaznice.
Ar trebui să fiu plină de regrete, dar...
...nu sunt.
Pentru că aşa mi-am obţinut fiul.
Acum... hai să-l salvăm pe Henry!
- Henry? Unde este? - E acolo!
Fii tare, Henry!
Henry?
- E prea târziu? - Henry? Scumpule!
- Uşurel, amice! - Îmi pare rău. Voiam să salvez magia.
- Nu-i nimic. - Voiam să fiu un erou.
- E destul timp. - Trebuie să te odihneşti.
Bine ai revenit, domnişorule. Primeşti tratament special.
- Capeţi cabina căpitanului. - Hai să te bag în pat!
Regina, sunt mulţumit. Recunosc, îmi făceam griji.
Şi mă bucur că s-a rezolvat.
E o singură problemă, dr Hopper. Mă tem...
Nu. Sunt îngrozită...
...că mama lui Henry va regreta cândva că l-a părăsit
şi va veni aici, să-l ia înapoi.
Nu a fost o adopţie închisă? Rămâneţi amândouă anonime, nu?
Da, dar mă tem de ceva aflat mai presus de lege.
De soartă, de destin.
Eu văd că ţi-ai scris propriul destin.
Dar există cineva care-l poate distruge.
Regina, dacă-ţi faci griji cu viitorul, nu te vei bucura de prezent.
Copilul acesta ţi-a dăruit ceva: iubire.
Bucură-te de ea! Savurează experienţa de mamă!
HENRY MILLS TATĂ PREAIUBIT
Mulţumesc, tată.
A fost odată ca niciodată o regină care a urzit un blestem magnific.
Acesta i-a oferit tot ce-şi dorea... sau aşa credea ea.
A fost deznădăjduită aflând că răzbunarea nu e de ajuns.
Era singură.
Aşa că a căutat în întregul regat un băieţel care să-i fie prinţ.
Şi apoi l-a găsit!
Deşi au trăit fericiţi, n-a fost până la adânci bătrâneţi.
Încă îi pândea ceva rău.
Regina se temea pentru siguranţa prinţului ei.
Deşi ştia că poate înfrânge orice pericol care îl pândea,
ştia şi că nu-l poate creşte plină de griji.
Nu.
Trebuia să-şi lase temerile deoparte, ca pruncul să aibă întâietate.
Aşa că regina a făcut rost de o poţiune străveche a uitării.
Nu-i nimic!
Dacă regina bea poţiunea, nu va uita de copilul ei.
Va da uitării doar grijile, problemele...
...şi temerile.
Odată toate acestea dispărute,
ea şi prinţul vor putea în sfârşit să trăiască
fericiţi până la adânci bătrâneţi.
Bună, Henry!
Ce vom face astăzi?
Ştiu faţa asta.
Cinci ore de jocuri video şi prea multă pizza.
Pizza sună bine.
Mă ustură. De ce faci asta?
Urzesc o vrajă, ca nimeni să nu-ţi mai poată lua inima vreodată.
Mulţumesc, mamă.
Vom fi acasă în curând, micul meu prinţ.
Regret că s-a ajuns la aşa ceva, Henry.
- Bae! - Tată!
- Unde e Henry? - E în siguranţă.
- Ţi-am zis că nu-i voi face rău. - Ştiu, îmi pare rău.
De ce nu mi-ai spus că Pan e tatăl tău?
Nu voiam să ştii că sunt un tată la fel de rău ca el.
Pentru că suntem la fel, amândoi ne-am abandonat fiii.
Nu sunteţi la fel.
Tu te-ai întors după mine, tată.
S-a întors.
- Deci... - Mă poate vindeca.
Putem merge acasă. Întreaga familie.
Ce s-a întâmplat?
- Ce faci? - Voiam inima ta, Henry.
Dar mama ta mi-a luat-o şi m-a lăsat să pier.
A greşit amarnic.
Ce isteaţă e!
Ce faci?
Magia sângelui e o sabie cu două tăişuri, tată.
Nu!
Henry! Nu!
- Henry! - Nu-i nimic. Sunt teafăr.
- Eşti sigur? - E un flăcău puternic, Regina.
L-ai crescut cum se cuvine.
Veniţi aici!
Eşti pregătită, Regina?
- Crezi că va zbura? - N-are de ales.
- Atunci să plecăm din Ţara de Nicăieri! - La ordin, doamnă!
Ridicăm ancora!
Când am aterizat pe insula asta, ai zis că va trebui să lucrăm împreună.
- Aş fi zis orice. - Sincer, nu credeam că vom reuşi.
Un erou, un personaj negativ, un pirat... Cum să fim uniţi?
Dar am fost, datorită unui element esenţial:
un lider.
Mă bucur că ne-am unit forţele şi-l ducem pe Henry acasă.
Că ne întoarcem cu toţii.
E mai bine decât în cuşcă, nu-i aşa?
- Chiar suntem liberi? - Da, Wendy.
Curând, îţi vei vedea fraţii.
Vreau să-ţi dau ceva. Îl păstrez de multă vreme.
Eu nu l-aş putea folosi, dar poate tu ai cum.
E praf fermecat.
E ultimul strop, din ultima floare din vârful copacilor.
- Nu mai are efect... - Nu-l pot folosi.
Nu mai am puteri magice de când mi-am pierdut aripile.
Găseşti tu o soluţie.
Eu cred în tine, Clopoţico!
Bună!
Te simţi bine? N-ar trebui să te odihneşti?
- Îţi aduc mâncare dacă ţi-e foame. - Mă simt mult mai bine acum.
Aerul proaspăt îmi prinde bine.
Henry...
N-am avut ocazia să fim o familie. Nu încă.
Dar aş vrea să ştii că acum ai un tată.
Pentru totdeauna. Nu te voi părăsi niciodată, amice.
Mă bucur că ţi-ai redobândit fiul, Regina.
Se pare că Regina-cea-Rea e în stare să iubească pe cineva.
Da, aşa se pare. Ai avut dreptate.
Ştiam că mai ai nişte fărâme de bunătate.
Iar tu mai ai nişte fărâme de magie.
Ce s-a întâmplat?
Aş zice că, preţ de o clipă, ai crezut cu adevărat în magie.
Pleacă, băiete. Nu mi-e foame.
Am venit să-ţi mulţumesc.
Indiferent ce fac ceilalţi trădători, eu sunt de partea lui Pan.
- Iar Pan... - Nu dă greş niciodată.
- Poftim? - M-ai auzit.
Peter Pan nu dă greş niciodată. Nu poate fi oprit.
Chiar când ei îl cred înfrânt, când au impresia că au învins,
el găseşte mereu o cale.
- Deci nu te crezi în siguranţă? - Dimpotrivă.
În timpul luptei, soarta mi-a fost pecetluită.
Dar cel care a dat de belele e Henry.
- Tu eşti Henry. - Nu mai sunt.
Tu...
Ai făcut schimb de trup cu el!
Sigur nu ţi-e foame?
Mulţumesc, Pan.
Acum...
...să ne jucăm!