Cine eşti?
Cel care te va scăpa de cufărul doldora de aur pe care-l transporţi.
- Tu şi care oaste? - Mă bucur c-ai întrebat.
Alegeţi: vieţile voastre sau aurul.
Retragerea!
Smee?
Săgeţile nu s-au aprins cum am vorbit.
Nu ne-a fost uşor să le aprindem singuri pe toate.
Dac-am avea o armată...
Să împărţim prada cu alţii? N-aş crede.
Trebuie să spun că mă bucur să vă fiu alături din nou, domnule.
Iar asta... nu ca şobolan.
Pentru tine, e un efect favorabil al ruperii blestemului.
Îmi plăcea mobilitatea, dar şi să fii om e bine.
Ce v-am zis, prieteni? Nu-ţi trebuie corabie ca să fii pirat.
Încă una, încă una!
Pentru cea mai isteaţă şi bravă bandă de piraţi ce-a navi...
...păşit la drumul mare!
Pentru căpitanul Hook!
Stai!
Am pus mână de la mână... şi v-am luat ceva.
Domnule Smee... De unde-ai ştiut?
Petrecere frumoasă!
- Pentru căpitanul Hook! - Pentru Hook!
Mai dă-mi una.
Nu înţeleg. Oamenii tăi au avut grijă de mine.
Şi mâine le vei spune că te-ai distrat minunat. Noapte bună!
Dacă mişti, îţi tai beregata!
Nu te-ai gândit bine. Bănuiesc că nu ştii cine sunt.
Ba ştiu exact cine eşti, căpitane Hook.
Atunci sunt în dezavantaj.
Mă numesc Ariel.
Şi vei plăti pentru ce-ai făcut.
A FOST ODATĂ CA NICIODATĂ
Am văzut planuri de luptă mai uşor de descifrat.
Stai să mă uit.
NOUĂ LUNI MAI TÂRZIU
Scrie "Luaţi şuruburile 'E' cu garniturile 'D'"
"prin tija 'C', cu cheia 'F'", care...
- Nu e furnizată. - Sună-l pe Marco, se pricepe la astea.
- Nu! - Ne descurcăm.
Trebuie să facem asta?
De la bătaia Reginei cu Vrăjitoarea cea Rea nu i-am văzut pe Zelena sau Gold.
Să-i urmărim următoarea mişcare.
- O urmărim, dar trebuie să şi trăim. - Leagănul ăsta simbolizează ceva.
- Că nu vom mai pierde încă un copil. - Şi, graţie mie, aşa va fi.
- Am terminat. - Şi? A mers?
- Ai făcut altă vrajă de protecţie? - Una ce nu poate fi desfăcută cu sânge.
Deci Zelena nu va pune mâna pe copil.
Ştii de ce ar vrea asta?
Te-ai mira cât de multe vrăji implică părţi de copii.
Verzulia aia e o vrăjitoare sucită.
- Dar aici suntem în siguranţă. - Degeaba.
Să încetăm cu defensiva şi s-o atacăm.
N-ai văzut cum abia am dovedit-o ieri?
Are magie... magie puternică.
Şi eu am magie, m-ai văzut folosind-o. Doar că nu o pot controla mereu.
Dar, dacă am face echipă, dacă m-ai învăţa...
- Parc-am mai auzit asta. - Acum sunt pregătită.
Bine. Dar, dacă e să o facem, o s-o facem în stilul meu.
Nu o să fie ca atunci când bei cafea stătută la vreun filaj
sau ce făceai tu ca agent de cauţiune.
Ăsta e un mod de viaţă.
- I te dedici total. - Nicio problemă.
Te aştept în tainiţa mea, peste o oră.
Şi fără smiorcăieli. Mă bag.
- Şi da, voi fi atentă. - Ştim.
Avem noi grijă de Henry după ce se întoarce.
De fapt... nu ştiu dacă e o idee bună.
Ce? Ce este?
Sunteţi obosiţi, trebuie să vă odihniţi.
Sunt însărcinată, nu-s bolnavă de gripă.
Da, ştiu, doar că...
Păi e vorba de... "Cruste de lapte".
Ultima dată l-aţi ameţit cu sfaturi despre copii.
Are 12 ani, nu-s subiecte drăguţe pentru el.
- Suntem drăguţi. - Poate că Henry nu-i de acord.
Nu!
Se dă el pe brazdă. Uiţi că nu ştie cine eşti.
Dacă noi nu suntem drăguţi, cine e?
- Căpitane Hook! Căpitane... - Era şi timpul, domnule Smee.
Ştii cât detest să aştept.
Ce arde aşa tare?
Eu şi oamenii mei am constatat că nu v-am prea văzut
de când am ajuns cu toţii aici.
Are vreun rost această constatare bizară?
De ce nu formăm din nou un echipaj,
să ieşim în larg, să redevenim piraţi?
Adică în afară de a fi atacaţi şi transformaţi în maimuţe zburătoare?
Ai uitat? Nu există o ieşire sigură din acest oraş.
Şobolan ai fost, dle Smee. Ţi-ar plăcea să fii şi maimuţă?
Cum să nu se poată ieşi, putem să-i întrecem.
- Nu cu bustul tău. - Cu o corabie iute ca Jolly Roger.
N-aţi zis dac-aţi găsit-o în timpul uitat de toţi.
- Nu contează ce s-a întâmplat atunci. - Fiindcă vă aduceţi aminte.
- Corabia noastră e întreagă? - Corabia mea.
Tot ce trebuie să ştii, dle Smee, e că Jolly Roger nu e aici.
Deci nu va avea loc nicio întrecere.
Dacă găsim alta? Oricare din astea...
Dle Smee, te-am luat uşurel. Ţi-o spun pe şleau.
Nu am de gând să plec din acest oraş.
Căpitane, sunt de acord, oraşul ăsta are şi părţi bune.
N-am mai gustat îngheţată de iaurt ca aici.
Dar Vrăjitoarea cea Rea este aici.
Cu un asemenea pericol, de ce aţi vrea să rămâneţi?
Motivele mele mă privesc. Mai întreabă-mă despre ele pe riscul tău.
Domnule...
Aşteaptă aici.
- Ăsta nu era şobolan? - Ba da. În multe feluri, încă mai e.
Cărui fapt îi datorez plăcerea, Swan?
Mă întrebam dacă ai putea din nou să ai grijă de Henry.
Dacă vrei să te apropii de mine, zi. Nu-l folosi pe puşti ca pretext.
De ce nu mă mir că te umfli în pene?
Te rog să mă ajuţi, fiindcă Regina trebuie să mă pregătească în magie.
Împreună, am putea să o batem pe Vrăjitoarea cea Rea.
E primul plan rezonabil de când a început toată povestea.
Magia face parte din tine.
Eram de faţă când Cora a vrut să-ţi fure inima.
Am văzut puterea din tine. E timpul să o îmbrăţişezi.
- Asta te face să fii Salvatoarea. - Nu îmbrăţişez nimic.
Vreau să învăţ magia şi să-i scap pe toţi de Zelena.
- Pe urmă, am terminat. - Ce anume ai terminat?
Locul lui nu mai este aici.
E în lumea reală, la New York şi la viaţa pe care şi-o aminteşte.
A fost bună şi lipsită de persoane veroase.
Cum rămâne cu viaţa pe care ţi-o aminteşti?
Nu te poţi preface că nu s-a întâmplat nimic. Crede-mă.
Tot anul trecut am încercat să fac asta,
să redevin cel de dinainte, dar n-am reuşit.
De ce? Ce îmi ascunzi în legătură cu anul trecut?
Nu contează. Măcar ascultă-mă de data asta.
Oricât de tare ai vrea să te reîntorci la vechea ta viaţă...
...nu poţi.
- Nu putem sta cu mâinile-n sân. - Ai dreptate.
Putem fi la fel de haioşi ca... orice căpitan de piraţi.
Întocmai!
Henry a crescut mult în ultimul an.
Trebuie doar să ne purtăm în consecinţă.
Ce se întâmplă?
- Ştie cineva ce s-a întâmplat? - A adus-o apa la mal.
Cine? Cine e aici?
Ariel?
Unde ai fost? Credeam c-ai fost transformată în maimuţă.
Maimuţă? Nu, sunt o fată care se preface în peşte.
Da, ştim. Ce ai păţit?
Am fost sub mare, în cercetare.
L-am căutat pe prinţul Eric în toate tărâmurile ştiute.
A dispărut? De cât timp?
După ce Pan a dat greş, m-am trezit aici, ca ceilalţi.
Nu l-am găsit.
N-am înţeles ce s-a petrecut până n-a zis cineva
că fuseserăm toţi în Pădurea Fermecată, timp de un an, fără să ştim.
- Deci tot nu ştii ce a păţit? - De aceea m-am întors.
M-am gândit că am omis ceva, că e aici, dar...
- E clar că nu l-aţi văzut. - Ne pare rău.
Am încercat să pricepem ce s-a întâmplat.
Nu ştim decât că luptăm cu sora Reginei, Vrăjitoarea cea Rea.
Oare ea e vinovată de dispariţia prinţului Eric?
Fără memorie, nu putem şti totul.
- Poate noi, dar nici Hook? - Piratul?
N-a căzut sub blestemul vrăjitoarei. Şi-a păstrat memoria.
Poate lămuri ce a păţit prinţul Eric.
Credeţi că m-ar ajuta?
Ne-a ajutat să-l salvăm pe Henry. Nu văd de ce nu.
Mă tem că te şi insult,
dar poţi să mă pui la curent cu problema ta?
L-ai răpit pe prinţul Eric şi o să-l aduci înapoi.
Ridică-te!
Răpirea prinţilor seamănă cu lucrurile care îmi stau în fire, dar...
...mă tem că nu ţi-ai găsit piratul.
Sau să zic că piratul te-a găsit pe tine?
Dă-i drumul, ucide-mă. Dar tot ştiu că minţi.
Un om de-al lui Eric a fugit. Ştiu că nava care l-a luat e a ta... Jolly Roger.
Jolly Roger? Eşti sigură?
Răspunde-mi!
Chiar nu l-ai luat tu.
Ce mai ştii despre cel care e căpitan pe corabia mea?
Omul ăla ţi-a mai zis şi altceva?
Doar că a fugit cu o armă pe care a furat-o din arsenal.
Pumnalul pe care mi-l ţii la gât.
Deşteptarea, şobolanilor! Fără supărare, dle Smee.
Nu m-am supărat. Nu visez decât brânză. Care-i treaba?
Ştiu cine a pus mâna pe Jolly Roger şi o vom lua înapoi.
La înmormântarea cui mergem, domnule?
- La a lui Barbă Neagră. - Barbă Neagră?
Dar e cel mai înverşunat pirat.
În afară de dv, fireşte.
Cu atât mai mare îmi va fi plăcerea să-mi iau corabia şi să-l zvârl în apă.
Să nu ne pripim.
Ne-am distrat jefuind trăsuri, ba am făcut şi averi.
Mai bine uităm de Jolly Roger. Aţi zis că nu corabia ne face să fim...
- Nu e doar o corabie. - Ba sunt sigur că e.
E mai mult decât atât.
N-am fost în apele mele de când ne-am întors.
Ar fi trebuit să-mi dau seama de ce.
- Din cauză că nu o am pe ea. - Pe "ea"?
Vorbiţi despre vas ca despre o femeie.
Femei mai găseşti, dle Smee, dar viaţa de pirat... e pe veşnicie.
Totuşi, căpitane, nu cred că l-am putea găsi pe Barbă Neagră...
Nu fi laş!
Ştiu unde-şi ţine vasele. E la mai puţin de o zi de mers.
- Şi-mi voi lua corabia înapoi. - Iar eu, prinţul.
Puţini oameni mi-au pus pumnalul la gât şi au scăpat vii.
- Pleacă, până nu mă răzgândesc. - Nu.
Am întâlnit destui piraţi ca să-ţi cunosc codul.
Orice date de preţ oferite de un căpitan de piraţi
vor fi răsplătite cum se cuvine.
Cred că are dreptate.
Aşadar... Când plecăm?
- Ştii care-i secretul câştigului? - Exerciţiul?
Nu, băiete. Zarurile măsluite.
- Asta-i înşelăciune. - Doar dacă eşti prins.
- Indiferent de asta, tot înşelătorie e. - Totul e să câştigi.
"Exerciţiul"?
Hook, îţi prezint o prietenă, Ariel.
Caută un om care n-a venit la Storybrooke cu noi.
E dintr-un regat maritim şi îi place să navigheze. Poate l-ai întâlnit pe mare.
E prinţul Eric.
Îmi pare rău. Te-aş ajuta cu plăcere, dar n-am auzit de el.
- Să nu te atingi de nimic. - Cum să învăţ magia fără să ating nimic?
La fel am făcut cu Rumple. Întâi vom crea o fundaţie temeinică,
iar apoi îţi vom clădi abilităţile de la temelie în sus.
Am zis să nu atingi nimic.
Cât suntem aici, cine are grijă de Henry?
- Alţii decât părinţii tăi? - De fapt, Hook.
Stau mult timp împreună în ultima vreme.
Hook e bun cu Henry şi Henry îl place.
E violent, impulsiv şi, în loc de mână, are un cârlig.
- Cum să nu-l placă? - Am încredere-n el.
M-a adus înapoi la Storybrooke fără să-i cer.
- Normal că te-a adus înapoi. - Ce vrea să însemne asta?
Pe bune? Te prefaci că nu se văd de la o poştă privirile tânjitoare?
- Nu tânjesc. - Poate. Dar el, da.
Să începem cu rădăcinile pentru incantaţii.
Glumeşti? Ce limbă e asta, spaniolă?
Nu facem tapas, ci magie.
E limba spiriduşilor. Mă rog, doar pe jumătate.
N-am s-o învăţ vreodată. Aşa te-a învăţat Rumple?
- Adu-ţi aminte, ce metode a mai folosit? - Rumple era un tiran.
Nu suferea proştii şi nu îşi răsfăţa elevii.
Dacă încerca să te înveţe să înoţi şi nu puteai să înveţi, te înecai.
- Te înecai? - Asta e!
Asta e ce?
- Ce naiba faci? - Te învăţ să înoţi.
Hai, străduieşte-te, Hook. Chiar nu îţi aminteşti nimic folositor?
Iartă-mă, dar, dac-aş da de un prinţ în peregrinările mele, mi-aş aminti.
Nu înţeleg. Cum să dispară fără urmă?
- Asta e, poate nici n-a dispărut. - Ce vrei să spui?
Blestemul ne-a adus şi lucrurile. Sunt în prăvălia lui Gold.
Facem o vrajă de aflare pe un lucru de-al lui Eric.
- Să mergem! - Pare un plan bun. Baftă!
Vino cu noi. Ţi-ai putea aminti ceva ce noi nu ne putem aminti.
- Ai fi mai util ca noi. - Trebuie să stau cu băiatul.
Stăm eu şi Mary Margaret.
Putem discuta o clipă?
- Ce este? - Eşti sigur că e o idee bună?
Cinstit vorbind, cred că mica sirenă nu îşi găseşte prinţul pentru că e mort.
Nu are rost să o amăgim cu speranţe deşarte.
Din experienţă ştiu că nu există aşa ceva. Nu trebuie decât să crezi.
Acum du-te. Succes!
Ne târâm picioarele întruna.
Nu există lucru mai anost decât mersul pe jos.
Îmi bag oricând coada în ocean.
Sunt de acord cu asta. Mai puţin coada, fireşte.
Dar curând nu te vei mai plictisi. Aproape am ajuns.
Atunci mai e puţin până mă voi reuni...
Stai, dă-mi voie.
- Ai rupt-o! - E o mantie.
E mantia lui Eric. Şi o avea dinainte de a ne cunoaşte.
Mi-o lăsa când era plecat, să-l simt aproape, şi-acum ai distrus-o!
Dacă reparatul mantiei e cel mai mare obstacol, stăm bine.
Ştii că se poate să nu-l găseşti sau să nu scapi vie?
Voi reuşi.
N-ai văzut cum mi s-au speriat oamenii de Barbă Neagră?
Nu ajungi căpitan de piraţi prin milă.
În locul tău, m-aş pregăti pentru ce e mai rău.
De ce? Spui că l-ai ucide pe Eric, dacă ar fi în mâinile tale?
Nu crezi?
Sincer, m-am mirat să aud că ai putea fi răspunzător de răpirea lui Eric,
după ce am auzit.
Ce-ai auzit?
Că ai reunit-o pe Albă-ca-Zăpada cu familia ei din Ţara de Nicăieri.
Unii spun că eşti un erou.
Nu crede tot ce auzi.
Nu trebuie să te ruşinezi că eşti bun.
Lumea se schimbă. Uită-te la mine.
Am picioare şi m-am îndrăgostit de un om. Nu cred că se aştepta cineva.
Tu te-oi fi schimbat. Eu nu.
Sunt şi voi rămâne pirat.
DL GOLD: AMANET ŞI ANTICARIAT
- Belle? - Ariel?
Unde ai fost?
M-am temut că nu te mai revăd.
L-am căutat pe Eric. Lipseşte de când ne-am întors.
Speram că găsim aici un obiect de-al lui.
Sigur, ca să vedeţi dacă e în Storybrooke.
Ai văzut ceva de-al lui?
Abia am început să triez lucrurile, dar nu disperaţi.
- Să începem să căutăm. - Bine.
Mă întrebam unde-ai ajuns.
E a lui Eric. De unde-ai ştiut că e a lui?
Păi... nu eram sigur.
Văzând agrafa cu caracatiţă, mi-am amintit că e dintr-un regat maritim.
Este. Era.
Şi acum este aici.
Ai înnebunit?
De fiecare dată când ţi-ai arătat puterea, instinctele ţi-au sporit-o.
Aşa că azi îţi vom forţa instinctele până ţi le vei stăpâni.
- Puţină lectură n-ar strica acum. - Mă poţi opri.
- De la ce? - De la asta.
- Ce naiba faci? - Fac să se prăbuşească podul.
Poţi să-l opreşti... sau să mori.
- Regina! Ajunge! Opreşte-l! - Nu, opreşte-l tu. Nu te mai ajut.
Trebuie s-o faci tu însăţi. Sondează-ţi instinctele.
Ştii că poţi face asta. Ai capacitatea înnăscută de a o face.
Salvează podul. Salvează-te pe tine.
Oare... chiar eu am făcut asta?
Da.
De fapt, nu voiam decât să legi frânghia la loc.
E exact cum ai spus... instinctul.
De ce eşti supărată? Am făcut-o. Mai contează în ce fel?
Crezi că m-am enervat că nu m-ai ascultat?
M-am enervat din cauză că ai un potenţial extraordinar.
Şi ţi l-ai irosit.
E o vrajă de aflare.
Orice obiect pe care o torni devine vrăjit
şi revine la proprietarul său de drept.
Mulţumesc, Belle.
Ştiu că ai încercat să-l scoţi pe dl Gold de sub controlul Vrăjitoarei.
- Nu erai obligată să faci asta. - Ba da.
O veste bună, cât de mică, va atrage poate şi altele.
Să mergem!
De aproape, e şi mai frumoasă decât o ştiam.
Fii pe pace, draga mea, te vei întoarce în braţele mele.
- Îţi dai seama că vorbeşti cu o corabie? - Fiecare cu dragostea lui.
Cum urcăm la bord, căpitane? Barbă Neagră are mai mulţi oameni.
Îţi arăt imediat.
Atenţiune, camarazi!
Se îmbarcă acum pe corabie... adevăratul căpitan al lui Jolly Roger!
Dacă laşul care a încercat să mi-o fure va avea amabilitatea de a-şi arăta faţa,
îi voi da pedeapsa cuvenită.
Bucuros!
Dar nu eu voi fi cel pedepsit.
Îţi vrei corabia înapoi? Atunci, ia-o.
Cu plăcere.
Da!
Mă temeam că nu mai apari.
Umblă vorba că te-ai înmuiat.
Moi nu vor fi decât maţele tale împrăştiate pe punte.
Nu renunţ la Jolly Roger fără să lupt.
- Crezi că îmi cunoşti corabia? - Fiecare cotlon, te asigur.
În cazul ăsta... Ai şti că nu trebuie să calci acolo!
De mult vreau s-o repar.
- Isprăveşte! - Ai chef de bărbierit?
- Îţi fac bucuros pe plac. - Stai! Eric nu e la bord.
Sileşte-l să-ţi spună unde e.
Ai auzit-o pe doamna. Unde e?
Deci asta era? O misiune de salvare, pentru o fetişcană?
Aveau dreptate, Hook. Te-ai înmuiat.
Poate să te doară... sau să te doară cumplit!
Răspunde!
L-am dus teafăr, la loc sigur, pe o insulă pustie. Doar eu ştiu unde.
Urma să cer răscumpărare, la vremea potrivită.
- Îţi dau orice sumă doreşti. - Nu mă mai interesează banii.
Atunci, ce vrei?
Satisfacţia de a dovedi că Hook nu mai este pirat.
- Cum ai s-o dovedeşti? - Lăsându-te să faci o alegere.
Predă-mi corabia Jolly Roger şi îţi spun unde i-am ascuns prinţul.
Sau refuză şi moare şi el odată cu mine.
Cred că ne apropiem. Poate e pe una din navele alea.
Probabil caută...
Dacă vraja a funcţionat şi ne-a dus la Eric,
înseamnă că s-a stins.
Îmi pare rău.
Eşti sigur că e o idee bună?
Ai zis că vrei să acţionezi, acţionăm.
- Păi... - Mary Margaret...
Nepotul nostru preferă să stea cu un pirat, dar nu după azi.
- E periculos... şi ilegal! - E cât se poate de sigur.
Iar în privinţa legii, sunt şeriful.
Eşti sigur că e bine?
Dacă te învaţă Killian să furi o barcă, eu te învăţ să conduci.
Practic, am împrumutat-o.
Hai să vedem cum te descurci cu un vehicul de uscat.
Aşa, uşurel, porneşte.
- Încet, încet... - Mă descurc.
- Încetişor... - Bine.
Atenţie!
L-am salvat pe Eric din mare.
Dar n-am crezut că-l voi pierde în ea.
Un marinar nu-şi poate dori un loc de veci mai bun.
- Mulţumesc. - N-am făcut nimic.
Ai găsit mantia lui Eric.
N-aş fi încetat să-l caut.
Măcar ştiu că povestea noastră s-a terminat.
Aş vrea să ştiu cum s-a terminat.
Nu eşti un simplu pirat, Hook. Ai o inimă mare.
Îţi sunt recunoscătoare că ai vrut să mă ajuţi.
Nu poţi face asta. Aveam o înţelegere.
Mi-ai promis că mă ajuţi să-l găsesc pe Eric. Te rog!
Ştiu că eşti un om bun şi ştiu că ţi-ai păstrat omenia.
Nu e prea târziu să faci ce se cuvine.
Iubirea adevărată nu-i mai presus de nişte scânduri şi o velă?
Or fi ele doar nişte scânduri şi o velă, dar e corabia mea.
Nu-mi trebuie altceva.
Iubirea n-aduce decât ani pierduţi şi chinuri nesfârşite.
Îţi fac un serviciu.
O mică gustare pentru amicii noştri cu dinţi ascuţiţi.
Nu!
Poftă bună, băieţi!
Jolly Roger este a mea!
Cei dispuşi să-mi jure credinţă vor putea rămâne cu mine.
Ceilalţi sunt invitaţi să-şi urmeze fostul căpitan!
Poţi să o eliberezi, dle Smee.
M-am înşelat în privinţa ta, căpitane. Eşti egoist şi fără inimă.
Iar asta-ţi va aduce ani pierduţi şi chinuri nesfârşite.
Te compătimesc. Nu vei cunoaşte fericirea.
Unde crezi că pleci?
Eric încă trăieşte şi voi face tot posibilul ca să-l găsesc.
Ariel, aşteaptă!
Ce este?
Am de făcut o mărturisire.
N-am fost pe de-a întregul sincer cu tine... nici cu mine.
Noi doi ne-am mai întâlnit.
- În timpul anului pierdut. - Poftim?
Barbă Neagră îl răpise pe Eric.
- M-ai rugat să-l găsesc. - Nu înţeleg.
- De ce n-ai zis nimic? - Mi-a fost prea ruşine.
Am sacrificat salvarea prinţului tău pentru corabia mea. Îmi pare rău, Ariel.
Eşti un laş! Şi un monstru!
L-ai lăsat să moară pentru corabia ta?! Ce fel de om face aşa ceva?
Un om pustiit, care crede că o corabie poate consola o inimă frântă.
- Iar asta îi scuză purtarea? - Nu.
Aş da orice ca să repar lucrurile.
- Orice? - Da, orice.
Cum să am încredere într-un om care nu mai crede în iubire?
Încă mai cred.
Atunci jură-mi.
Femeia care ţi-a frânt inima... Încă o mai iubeşti?
- Da. - Atunci jură pe numele ei.
Jur pe Emma Swan.
Mulţumesc, căpitane. Asta voiam să aud.
Ce naiba?
Zelena? Tu erai...
Unde e Ariel?
Linişteşte-te. De fapt, n-a fost aici.
După ce te-a lăsat pe corabie,
a aflat unde îl ţinea Barbă Neagră pe prinţul ei.
L-a găsit? De unde ştii?
Iscoadele mele dau tot timpul târcoale, în toate tărâmurile... Dau târcoale.
L-a găsit pe Insula Gâdelui, aflată în afara sferei blestemului.
De atunci, trăiesc fericiţi.
Nu-ţi plac întorsăturile pozitive?
Nu înţeleg. De ce te-ai da drept ea?
Ca să-ţi corup iubirea.
Cum ţi-am zis mai devreme, de ceva vreme îţi cunosc secretul murdar.
Ţi-am citit pe chip vinovăţia faţă de hotărârea din acea zi.
Ştiam că te bântuie.
- Şi ştiam că pot să o folosesc. - Pentru ce?
Când ai invocat numele iubitei, sperând sincer că te vei mântui,
am reuşit să te blestem, mai exact, să îţi blestem sărutul.
Când îţi vei lipi din nou buzele de ale Emmei Swan,
întreaga magie îi va fi răpită.
Tot ce o face să fie deosebită,
să fie puternică, să fie ameninţătoare va dispărea.
Nu o voi face.
Îi voi spune. Şi te va învinge.
Îl voi trimite pe Întunecatul să o ucidă înainte să-i spui.
Ba nu.
Dacă puteai să o ucizi, o făceai deja.
Ai nevoie să rămână fără putere.
De aceea nu ai ucis-o când a venit în oraş.
De aceea ai pus o maimuţă să o vegheze la New York în loc să o ucizi.
Din anumite motive... nu poţi.
Nu mai are importanţă, căci o vei lăsa fără puteri.
N-oi putea să o rănesc pe Emma, dar pot să-i rănesc pe apropiaţii ei.
Părinţii, prietenii... copilul.
- Nu te apropia de ei. - Ba da!
Te-ai cam ataşat de băiat, aşa-i?
Îmi va plăcea să-l prefac în mâncarea unei maimuţe.
- O să te împiedic. - Ba nu.
Cârligul ăla al tău poate să zgârie un biet muritor, dar pe mine?
Eşti depăşit, piratule. Alegerea îţi aparţine.
Sărut-o pe Emma şi ia-i puterile sau toţi cei pe care-i iubeşte vor muri.
Swan? Nu m-aşteptam să te văd aici.
De ce, unde e Henry? E vreo problemă?
E cu bunicii. Credeam că s-au întors.
Nu i-am văzut.
Dacă nu eşti cu Henry, ce-ai făcut toată ziua?
Am ajutat-o pe Ariel să-şi găsească prinţul.
Serios? Peştoaica e în Storybrooke?
Da, a fost.
Un indiciu din magazinul lui Gold ne-a arătat
că Eric a naufragiat pe Insula Gâdelui, în largul coastei Pădurii Fermecate.
- Blestemul Zelenei n-a ajuns acolo. - Ariel a plecat acolo.
M-a rugat să-i spun adio lui Mary Margaret din partea ei.
La cât de repede înoată sirenele, o fi şi ajuns.
Păi hai să aflăm.
Parcă nu puteai folosi oglinzile ca să vezi între lumi.
Nu pot. Dar, văzându-ţi forţa brută,
mă gândesc că e posibil să poţi tu.
Nu e nevoie, sunt sigur că e teafără.
Oricum, nu e frumos să iscodeşti lucruri atât de intime.
- Cum fac? - Te-ai concentrat.
Ai permis emoţiilor să-ţi trezească puterea.
Acum trebuie să priveşti înlăuntrul tău.
Tu ai făcut asta?
- I-ai reunit? - Nu.
E meritul lui Ariel că şi-a păstrat credinţa.
Modest? Eşti plin de surprize pe ziua de azi.
- Pe unde-aţi umblat? - Niciodată nu m-am distrat ca azi.
- David m-a lăsat să-i conduc camioneta. - Ce ai făcut?!
Ca primar, nu pot lăsa un şofer minor, fără permis, pe străzile din Storybrooke.
Ca primar, ar fi bine să aloci fonduri pentru repararea străzilor.
- Ce-ai zis? - Nimic.
- E o mare greşeală. - Are dreptate. Putea răni pe cineva.
Doar dacă eşti căsuţă poştală.
- A fost bestial! - Ce pot să zic?
Am o latură nesăbuită... şi haioasă.
Killian... Unde e prietena noastră?
Se pare că soţul ei dispărut era totuşi acasă.
Aşa e. I-am verificat pe Skype.
Trimite salutări, dar n-a avut răbdare să mai aştepte.
Un final fericit!
Poate ni se schimbă norocul.
- Luăm cina la Bunicuţa? - Pot să conduc eu?
- Nu! - Vă las în apele voastre.
Nu vii?
Poate cu altă ocazie.
Dacă te răzgândeşti, ştii unde ne găseşti.
Şi, Killian...
Orice s-ar fi întâmplat în ultimul an, orice-mi ascunzi...
Nu-mi pasă.
Am obosit să trăiesc în trecut.
Ştiu ce simţi.