Din episoadele anterioare...
Temerile cele mai mari ne scot la iveală curajul.
Când ţi-ai folosit plăseaua sabiei ca să-ţi învingi temerile, ţi-a luat-o.
Nu te apropii de copilul ei.
Nu mai contează, am splendidul tău creier.
Când îţi vei lipi buzele de ale Emmei Swan,
îi vei răpi întreaga magie.
Te superi dacă te rog să o mai ţii?
Mama mi-a zis să nu-mi aduc inima la o bătaie între vrăjitoare.
- O să-ţi iau inima! - Nu astăzi.
Un dar.
Ca de la soră la soră.
Ce faci aici?
Văzându-ţi pomul, mi-am zis că ţi-ar prinde bine unul mai bun.
Nu ţi se pare că merele roşii sunt groaznic de dulci?
Lumea preferă lucrurile mai... sclipitoare.
Iar merele verzi sunt... amare.
- Aia nu e a ta. - Povestea vieţii mele.
De ce ai venit?
Ca o soră grijulie, să-ţi dau nişte sfaturi ca între surori...
Voiam să văd dacă eşti bine după înfruntarea noastră.
- Sunt bine. Dar tu? - Pe aproape.
Ce drăguţ, cât lux!
Nu apreciezi ce ai.
Sigur, fiindcă le am pe toate, iar tu nu ai nimic.
Dacă vrei ca superputerea ta să fie invidia, n-ai decât.
"Invidie" e sinonim cu "ambiţie".
Nu e adevărat.
Eu mă lupt pentru lucruri. Muncesc.
Dar tu ai aruncat un blestem doar pentru a te eschiva elegant.
Cu fiecare avantaj obţinut, tot refuzi orice ocazie de a fi fericită.
Tu, Regina, pur şi simplu...
Nu îţi asumi riscuri. Nu îţi trăieşti viaţa.
Câtă risipă!
Înţeleg de ce mama noastră era dezamăgită de tine.
Dezamăgită de mine? Pe tine te-a abandonat.
Habar nu ai ce s-a întâmplat.
Tocmai asta o să te doară.
N-ai venit să-mi dai sfaturi de soră.
- De ce ai venit, de fapt? - Câtă intuiţie...
Am venit, Regina, ca să mă asigur
că nu eşti altundeva, pentru a putea lua ceea ce-mi trebuie.
De fapt, pentru ca Întunecatul să o ia. Simţi, surioaro?
Îţi ia inima.
Rămâi pe loc!
Ştii că nu ratez niciodată ţinta.
Dacă m-aş putea aşeza, aş face-o.
- Ascultă la mine. Dă-mi inima. - Nu.
- Cine să fie ăsta? - Roland! Înapoi!
- Vino, băieţaş! - Nu!
- Te rog. - Nu vreau să fac asta.
Chiar nu vreau. Apropie-te, băieţaş.
- Tată! - Şi stai!
Tată, ajutor!
Nici eu n-am vrut să fac asta, dar...
Niciodată nu ratează ţinta...
Tocmai am schimbat ţinta.
- Dacă las degetul jos... - Nu!
Nu vreau s-o fac... Dar o voi face.
- Tată! - Aşteaptă! Aşteaptă...
Mulţumesc. Şi îmi pare rău. Sincer.
E-n regulă, eşti în siguranţă.
Du-te la Călugărul Tuck.
- Ce s-a întâmplat? - Îmi pare rău, s-a dus.
A fost rănit cineva?
- O vreau pe asta... - Nu, din fericire.
Iartă-mă. Ai crezut în mine şi te-am dezamăgit.
Ba nu. Nimic nu justifică pierderea unui copil.
- Dar acum avem o problemă. Trăiesc. - Nu înţeleg.
Ea are inima mea. Gold a luat-o pentru ea.
Şi, de vreme ce nu m-a ucis, înseamnă că-i trebuie pentru ceva mai rău.
Mai rău decât crima? Ce pune la cale?
Nu contează... Căci o voi împiedica.
A FOST ODATĂ CA NICIODATĂ
DL GOLD: AMANET ŞI ANTICARIAT
Nu-s decât gunoaie inutile.
Opreşte-te! Încetează! Ce cauţi?
Vreau să-mi distrug sora, are inima mea.
Fii pe pace, nu mă poate controla cu ea, am protejat-o.
Problema e că nu ştiu la ce vrea să o folosească.
Aşa că trebuie să o elimin. Pentru asta am nevoie de ajutorul tău.
- Ce ai aici? - "Ce am aici"?
Stimă de sine.
De ce-ar trebui să te ajut?
Pe femeia care m-a întemniţat într-un turn din castelul ei,
iar apoi m-a ţinut într-un azil 28 de ani,
nefăcând altceva decât să mă tortureze fizic şi mental
încă de când ne-am cunoscut.
- Şoarecele de bibliotecă are colţi. - Ieşi!
Da, am făcut toate grozăveniile alea... În trecut.
Dar acum îmi trebuie un lucru cu care să o înving pe femeia
care îl trage de sfori pe iubitul tău.
Îl are pe Rumple şi, dacă nu mă ajuţi, s-ar putea să nu-l mai revezi.
Îmi pare rău, Belle.
Îmi pare sincer rău.
Am încercat să potrivesc ingredientele culese de Zelena
cu vraja pe care intenţionează să o facă.
Mi-ar fi de mare folos să ştiu ce are atât de deosebit inima ta.
- O vrea doar fiindcă ţi-e soră sau... - Nu ştiu.
Lumânarea! Unde e lumânarea?
- Asta? - Nu aia!
Cea cu care Albă-ca-Zăpada mi-a omorât mama. Unde e?
Nu mai are putere, e doar o relicvă.
Da! Asta e.
Nu e vorba de cum a murit mama.
Ci de cum a trăit.
Poftim, Cora.
- Cora! - Uite-o!
Poftim!
Fugi de-aici!
- Acordă-mi un dans! - Las-o baltă, Charlie.
- Scuze! - Ia loc, Cora.
Deja ţi-ai terminat tura.
- Cred că meriţi să te opreşti. - Mulţumesc.
Toată săptămâna, de când sunt aici, te-am observat.
Lucrezi în tavernă, dar te mişti ca o doamnă.
Sunt o simplă fată de morar. Aici câştig un bănuţ în plus.
Mi s-a spus să mă port aşa cum vreau să fiu.
Aşa că încerc să fiu mai bună.
Aş vrea să mai pot sta. Dar mâine trebuie să-mi văd de drum.
- Deja am stat mai mult decât trebuia. - Serios? De ce?
Cred că ştii.
- Asta e... N-am vrut să... - Blazonul regal.
Voiam să mă cunoşti aşa cum sunt, nu ca pe "prinţul Jonathan".
Prinţul Jonathan...
Cu atâţia nobili, ajung să mă simt ca ultimul bob de porumb din cuibar.
Dar tu mă pui la locul meu când greşesc.
Şi greşeşti destul de des.
Nu voiam să fie aşa,
dar speram să pun întrebarea aceasta o singură dată în viaţă.
O voi pune însă de două ori.
O dată acum, cu...
Cu inelul acesta făcut din paie.
Dar voi reveni în două săptămâni şi-l voi preface într-un inel de aur.
Mă rog, îţi aduc unul de aur.
Şi te voi duce la castel ca pe prinţesa Cora.
Mă iei de soţ?
Da, da!
M-ai făcut nespus de fericit!
Dar urmează două săptămâni de chin.
Aşteaptă-mă la răspântie, să nu pierdem timp.
Voi fi acolo. Când trebuie să pleci?
Mâine devreme, mă tem.
- Taverna se închide peste puţin. - Bine, atunci...
Dar văzând că practic suntem... căsătoriţi...
Poate vrei să te însoţesc la tine în odaie.
- Aş avea grijă la mere în casa asta. - Da.
Am glumit. Unde ţi-e simţul umorului?
M-a părăsit când a sosit vrăjitoarea.
- Ne ocupăm de asta. Regina are un plan. - Sigur că are.
Emma, spune-i mamei tale că nu îi spunem fratelui tău "Leopold".
De ce? Aşa îl chema pe tata.
- O să râdă lumea de el. - Tata a fost rege.
- De asta nu râdeau de el. - Bine. Dar "Eva", după mama?
- Nu prea merge la un băiat. - S-ar putea să nu fie băiat.
Scuze pentru întârziere. Am pregătit un ceai special.
Nu, nu-l bea!
E o otravă pentru invocarea vârtejului negru.
- Prefer ceaiul Earl Grey. - Ce-i ăla negru?
Zelena a venit azi-dimineaţă.
În timp ce Întunecatul îmi fura inima, ea era aici şi exulta.
A zis că slăbiciunea mea constă în necunoaşterea trecutului ei.
Am hotărât să chem pe cineva care i-l cunoaşte.
Trebuie să stăm de vorbă cu mama mea.
Da, ştiu că pare ponosită, dar tocmai ăsta-i secretul.
Ăsta merge perfect.
Nu fi invidios!
Ce vrei să fac cu ăsta?
Ce crezi? Să te îmbraci cu el.
Am inima Reginei, curajul lui Făt-Frumos,
iar aici, gata să fie smuls, creierul tău splendid.
Avem tot ce ne trebuie.
- E momentul să sărbătorim. - Nu ai totul.
Va veni şi copilul. Acum, hai să te îmbrăcăm.
- Nu sunt păpuşa ta. - Nu?
Nu folosesc pumnalul, dar aş putea.
Un anume copil ar putea sosi în orice clipă,
aşa că te las să alegi cum vrei să trăieşti tot restul acestui timp.
O variantă e groaznic de chinuitoare.
Cealaltă e mult mai plăcută.
Alege chibzuit... păpuşel.
E un ritual simplu, dar nu prea des înfăptuit.
E uşor de vorbit cu morţii, de ce nu?
Fiindcă ai nevoie şi de arma crimei, şi de criminal.
- Ce avem de făcut? - Să ne concentrăm asupra Corei.
- Cu gânduri bune? - Nu contează.
Oare...
- Am reuşit! - Cora?
Mamă, ne auzi? Cora, dă-ne un semn.
Nu mă ignora, mamă.
Te rog, îmi eşti datoare.
Scuze. Eu eram, mi-am încrucişat picioarele şi am lovit masa.
- Încercăm din nou? - Nu are rost.
A mers. Portalul s-a deschis, dar nu a ieşit nimic din el.
Nu vrea să-mi vorbească.
Cred că vrea să-şi păstreze secretele îngropate.
Jonathan!
Jonathan! Jonathan, eu sunt.
Ce ai păţit? Au trecut două luni.
Prietenele au zis că-i o farsă.
Dar eu am zis că trebuie să fie un accident sau o neînţelegere,
că voi afla la castel.
Şi iată-te!
Eşti încăpăţânată.
Eşti...
...grădinarul?
Nu sunt prinţul Jonathan.
- Nu există un asemenea prinţ. - M-ai minţit.
Mi-ai furat inima, onoarea...
- Reputaţia. - Le-am furat?
Mi le-ai oferit de bunăvoie când ai crezut că sunt prinţ.
O târfă rămâne o târfă.
Sunt însărcinată.
Voi avea un copil.
Nu o exista el prinţul Jonathan, dar există un prinţ.
Cum se va simţi când îi voi spune ce ai făcut?
Dă-mi cât să-mi ajungă să întreţin copilul.
- Ai mai furat, fă-o din nou! - N-ai decât să-i spui.
Să vedem dacă mă va găsi.
Străji! E un ticălos în grădină! Străji, ajutaţi-mă!
Te simţi bine?
Ce ai păţit? Strigai după ajutor.
A fugit.
Un bandit cu traista-n spinare.
Mi-a luat tot ce aveam.
Îmi pare rău.
Vino cu mine. Vom încerca să te ajutăm.
- Nu ai cu ce să mă ajuţi. - Dă-mi voie să încerc.
Sunt prinţul Leopold.
Vă mulţumesc, alteţă.
Poate Belle e mai norocoasă. Trebuie să ne ajute ceva.
Da, magia mea e tot mai puternică.
- Până se-ntâmplă, voi fi gata. - Ai grijă să fii.
Să mergem.
Luaţi-o înainte. Rămân să vorbesc cu Regina.
Ajut la curăţenie.
Nu-s dispusă să-mi deschid inima faţă de tine.
Nu ştiu dacă e posibil din punct de vedere fizic.
Poţi strânge ceştile de ceai.
Era cea mai veche cămaşă de noapte a mea.
Băieţii au legat-o de vârful morii.
Flutura în vânt, sub ochii întregului sat.
Iar eu eram cel mai furios copil de opt ani pe care l-aţi văzut vreodată.
- Ai reuşit să te răzbuni? - Intenţionez să o fac cândva.
Nu-s prea mulţi tineri la mine în sat.
E foarte posibil ca, până la urmă, unul să se însoare cu mine.
Asta m-ar răzbuna.
Eşti minunată.
Şi... ţi-e frig.
E cam răcoare, dar mi-e bine.
Ţi-aş face un foc,
dar mi-e jenă să spun că nu ştiu cum.
Ştiu eu.
Voi fi rege.
E firesc să se întâmple, când eşti prinţ.
Şi vreau să mă port cum se cuvine. Îmi spun că vreau să fiu popular,
dar îmi dau seama că nici nu ştiu să fac un foc, ca orice ţăran.
Ţăranca asta vă poate ajuta.
Vedeţi? Trebuie doar să lăsaţi să pătrundă aerul.
Când tronul va fi al meu, voi avea nevoie de un moştenitor.
- Va trebui să vă însuraţi. - Şi să întemeiez îndată o familie.
Sună frumos. Aveţi pe cineva în vedere?
Da.
Pe prinţesa Eva, din Regatul de Nord.
Suntem logodiţi de când s-a născut.
- E drăguţă? - Îţi spun după ce o întâlnesc.
Adică astă-seară.
Nu păreţi prea bucuros.
Sunt sigură că e... o alegere încântătoare.
Şi eu, doar că nu e alegerea mea.
Ce rost are să ai putere, dacă nu poţi alege cu cine te însori?
Te rog să mă ierţi, Regina.
- Pentru Cora... - Pentru c-ai ucis-o?
Da.
Nu mi-e uşor. Zi de zi mă gândesc la asta.
Şi eu.
Şi, când mă gândesc la asta, îmi aduc aminte
că ţi-a ucis mama.
- Recunosc că e complicat. - Mulţumesc.
Sunt sigură că aveai să-i spui unele lucruri.
Da, în fine...
Înţeleg că mama mi-a ascuns o mare parte din viaţa ei.
N-a fost mama cea mai apropiată, dar...
Credeam măcar că ocup un loc aparte în inima ei.
O soră, Zelena...
De ce ar abandona-o?
De ce ne-ar înstrăina una de alta?
- Ce-a fost asta? - Nu ştiu.
De sus.
De-acolo se aude.
Nu e nimic în odaia asta. E...
Mamă?
De la Bunicuţa! Ar trebui să deschid o franciză.
- E impresionant. - Să-ţi arăt ceva realmente impresionant?
E urât, Swan, să umbli la cârligul unui om.
Pe bune, ce e cu tine?
Îmi cer scuze pentru bădărănie. E poveste lungă...
Prea lungă pentru acum.
Bine. Evident, ceva e...
Emma! L-am găsit!
- Să le spunem Reginei şi celorlalţi. - Uşor, Belle. Ce este?
Planul Zelenei. Am înţeles ce pune la cale.
Lasă-te mai des îmbrăcat de o femeie.
Ia loc, te rog.
Oare câte politeţuri va trebui să mai înghit
până voi afla adevăratul scop al acestei seri?
Linişteşte-te. Ştii că nu-s tocmai subtilă.
Ce noroc pe capul meu!
N-ai decât să faci pe timidul.
Dar ştim amândoi că nu un pumnal te-a adus în bucătăria mea.
Constrângerea îmbracă multe forme, dar te asigur că nu după mazăre am venit.
Nu, ai venit după secretul meu, nu-i aşa?
Pentru ce o inimă? Pentru ce curaj?
Pentru ce un creier? Pentru ce anume copilul acesta?
Mai exact, pentru ce m-ar interesa pe mine?
Pentru că taina mea te va reuni cu de mult pierdutul tău fiu.
Fiul meu nu s-a pierdut. A murit.
- L-ai văzut murind. - Nu e o cruzime gratuită.
Te asigur că trăieşte şi te aşteaptă să-l găseşti.
- Unde să-l găsesc? - Nu unde, ci când.
Am de gând să modific trecutul.
Nu. Vrăjile de călătorie în timp se scriu de când există magia neagră,
dar nu s-au făcut, sunt contra legilor de bază ale magiei.
Magia nu greşeşte. Oamenii greşesc.
Legile nu există decât până le încalcă cineva... superior.
Adică tu?
Ai descifrat legile călătoriei în timp!
Când se va naşte copilul,
mă voi întoarce să revendic viaţa care mi se cuvenea
şi nimic nu te împiedică să vii cu mine.
Ca să-mi găsesc băiatul...
Poate să nu-l mai abandonez...
Nu se poate!
Vraja a deschis un portal limitat la discuţii.
E vina mea. Am ucis-o pe Cora.
Mi-a simţit prezenţa şi s-a strecurat în lumea noastră.
Păzea! Înapoi, mamă!
Îmi vei răspunde la întrebări.
Spune-mi, ce i-ai făcut Zelenei?
- O ţii pe loc! - Dar nu pot s-o ţin pe loc la nesfârşit.
Măi, să fie! Până la urmă, chiar s-a transformat în aur.
Cum îndrăzneşti!
Ai creierul cât nuca, de te arăţi în acest regat.
Trebuia să văd dacă fata din popor care i-a spus "da" prinţului Leopold
e aceeaşi care mi-a spus "da" şi mie,
de mai multe ori, într-o singură noapte. A fost senzaţional!
În două zile, voi ajunge prinţesă,
iar tu mi te vei pleca şi vei fi norocos să-mi smulgi iarba de sub picioare.
Ai repetat în faţa oglinzii?
Eşti la fel de şarlatană ca mine.
Iubirea dintre prinţul Leopold şi mine e adevărată.
Dar ştie în ce măsură meriţi să fii iubită?
Sau sperai că vei ţine copilul nostru secret?
Ce vrei?
- Aur, giuvaiere? - Da, ce poţi face rost.
Cât să pot trăi fericit până la adânci bătrâneţi.
Cum şi tu îţi doreai de la mine.
Adu-le aici, mâine-seară, şi secretul tău va rămâne nedezvăluit.
Se rezolvă. Acum pleacă, până nu te vede careva.
Prinţesă Eva, vă aşteaptă caleaşca.
- Prinţesă Eva? - Vin imediat.
Nu ştiu cât o mai pot ţine pe loc.
Cora, îmi pare rău! Te rog, iartă-mă!
Nu te obosi! Mama ta nu semăna deloc cu a mea.
Nu înţelege decât puterea şi slăbiciunea.
De vrea să te ucidă, trebuie să treacă prin mine!
Tu nu intri în discuţie. Totul e între ea şi mine.
E timpul să-mi răspunzi, mamă.
Ce i-ai făcut Zelenei?
Nu!
Iubitule, m-ai speriat.
Ce faci în sala mare la ora asta?
Nunta nu se planifică singură şi sunt foarte multe de rezolvat.
S-a întâmplat ceva?
Umblă vorba prin castel că...
Că aştepţi un copil.
Iubitule, regret nespus
teribila neplăcere pe care ţi-a pricinuit-o această minciună.
Bârfele mă lasă rece.
Am promis că mă însor cu tine, dragă Cora, şi o voi face,
câtă vreme voi şti că pot avea încredere în tine.
Nu există niciun copil. Doar dragostea ce o nutresc pentru tine.
Nu te iubeşti decât pe tine.
Ce caută ea aici?
Prinţesa Eva se află aici fiindcă ţi-a surprins întâlnirea de ieri din grădină.
Şi, cum am spus, fiica morarului e o mincinoasă ordinară.
Copilă nesuferită... Da, am fost ieri în grădină.
Un bărbat rătăcea pe-acolo.
M-am temut că poate fura ceva, aşa că l-am gonit.
Orice ţi-o mai fi spus Eva,
e născoceala unei fete care ar spune orice ca să se mărite cu tine.
Verifică-i buzunarele.
- Nu. - N-a mai rămas nimic de adăugat.
Meriţi ceva mai bun decât minciunile ei.
Leopold! Nu-i lăsa să mă ia!
Vino, Eva. Ajută-mă să-i dau regelui această groaznică veste.
Inima te doare azi, alteţă.
Dar îţi promit că o soţie mai vrednică îţi va oferi copilul pe care îl meriţi...
Un copil care va fi pur.
Pur ca zăpada.
Mary Margaret!
Rezistă, nu te las să mori.
- Ce naiba a fost asta? - Cora.
- E teafără? - Mary Margaret, mă auzi?
Cora... Nu e ce credeam noi. Încearcă să comunice.
Serios? Ce-a zis?
Leopold, mama mea... mama mea...
- Mary Margaret, calmează-te. - Aiurează. Să chemăm un medic.
- Dacă ştie ceva ce ne-ar ajuta... - Nu acum.
Ba nu! Dacă vrem să o oprim pe Zelena, trebuie să ştim ce face şi de ce!
- Ştiu o jumătate de adevăr. - Poftim?
Pune la cale să se întoarcă... Să se întoarcă în timp.
Eşti sigură?
Nimănui nu i-a ieşit o vrajă de întoarcere în timp.
Se pare că ea crede că va reuşi.
Creier, curaj, o inimă dârză...
Aceste ingrediente apar în toate vrăjile de călătorie în timp.
De ce s-ar întoarce în timp? Nu ştim ce vrea să obţină.
Ştiu eu.
- Nu a... - Nu te extenua.
Nu a vrut să renunţe la Zelena.
Mama mea a obligat-o să facă acest lucru.
Prinţesa Eva a dezvăluit un secret.
Exact cum am făcut şi eu.
Dar credeam că familia noastră reprezintă personajele pozitive.
Viaţa e mult prea întortocheată.
Dacă n-ar fi fost mama Albei-ca-Zăpada, Cora ar fi păstrat-o pe Zelena.
Ar fi şcolit-o Rumpelstiltskin.
Toate astea, dacă n-ar fi existat prinţesa Eva?
- Înseamnă că... - Zelena se întoarce să o ucidă pe mama.
Şi nu te vei fi născut.
Cred că ne-ai ajutat suficient.
Gândeşte-te, dră Swan. Înseamnă că nici tu nu te vei fi născut,
nici Henry.
Şi, Regina, e posibil ca nici tu să nu te fi născut.
Noroc că n-a reuşit nimeni să călătorească în timp.
- Copilul... - Ce?
De-asta n-a reuşit nimeni.
Cumva, copilul nostru e cheia.
Zelena urmăreşte să se apropie de copilul nostru nenăscut.
- De ce? - Nu contează. Nu pune mâna pe el.
O vom opri. Copilul nefiind născut, e blocată.
Şi avem ceea ce ne trebuie... Timp.
Doar că nu îndeajuns de mult.
Încă o dată! Tare!
Împinge!
Sărman bebeluş...
Viaţa e crudă şi plină de trădări.
Altceva nu pot să te învăţ.
Acum trebuie să te abandonez...
Ca să-mi ofer... cea mai bună şansă.
Cât timp te voi avea pe tine,
nu voi putea fi decât fiica unui morar.
- Mulţumesc! - Pentru ce?
Mi-ai arătat un lucru pe care ar fi trebuit să-l văd de mult.
Unui bărbat nu îi e uşor să admită că a greşit.
Dar am greşit faţă de tine şi ne-am rănit pe amândoi.
Sunt greşeli ce nu mai pot să ne bântuie.
Curând, istoria va fi rescrisă.
Până atunci, un domn...
...e dator să îşi repare greşelile.
Îmi pare rău, iubitule. Mă tem că nu!
Niciodată la prima întâlnire, nu?
Nu voiai decât cuţitul.
Sper că ţi-a plăcut gustul,
fiindcă tocmai ţi-ai pierdut singura şansă de a avea un fiu!
Fiul meu şi-a dat viaţa ca să te pot opri
şi nu văd decât o singură cale de a-i cinsti jertfa,
şi anume prin a te ucide.
Sărbătoarea s-a încheiat.
Treci înapoi în cuşcă... păpuşel!
Ai nevoie de ajutor?
- N-ar trebui să fii în pat? - Dr Whale a plecat.
Ne-a eliberat pe mine şi pe copil.
Organismul uman pare să aibă o toleranţă uimitoare la posesia de către fantome.
Şi mi-a zis că am o placentă rezistentă, lucru care sună ciudat. Îmi dai voie?
- Vrei să discutăm despre asta? - Ce-ar fi de discutat?
Oficial, ai o relaţie mai puţin dăunătoare cu mama mea decât mine.
Şi ai ucis-o.
Măcar ştim amândouă că trecutul nostru...
...e mai complicat decât credeam.
Ştiu cât ai admirat-o pe Eva.
Regret că a trebuit să afli despre tenebrele din trecutul ei.
Nu era femeia pe care o cunoşteam.
Mă întreb ce s-a întâmplat de s-a schimbat.
Probabil că nu voi afla niciodată.
Nu ne putem cunoaşte trecutul pe de-a-ntregul.
Altfel, n-aş fi încercat atâta să te ucid.
Găseam noi alt motiv de ceartă... Am fost tare răsfăţată.
Copilul mămicii.
Cred că am irosit ultima zi în care ne-a bântuit trecutul.
Acum ne putem preocupa de faptul că ne paşte să nu avem un viitor.
Zelena nu o să câştige, nu cu noi toţi împotriva ei.
Greu de spus, când ştiu că are inima mea.
O vei reprimi, mai tare ca niciodată. Asta înseamnă să fii cea mai rezistentă.
- Poate fi altă şmecherie de-a ei. - Regina, am văzut ce ţi-a făcut viaţa.
Dar tot lupţi împotriva întunericului în fiece zi.
Mai degrabă sau mai târziu, inima ta va găsi calea spre fericire.
- E greu de crezut. - Ba nu.
Te cunosc, şi eşti foarte sensibilă.
Cu sau fără ea, vei simţi lucrurile cu întreg sufletul tău.
Nu te lăsa intimidată de nimic.
Milady... Îmi pare rău, te-am dezamăgit.
Zelena ţi-a furat inima când eram de veghe,
dar îţi promit că o voi lua înapoi.