Aţi adunat întregul regat pentru asta?
Vrăjitoarea cea Rea abia aşteaptă să atace.
A pretinde altceva ar fi periculos.
Nu-i periculos să aduni oamenii.
Anunţi că eşti însărcinată. Nu-i ceva nou sub soare.
- Ce-i asta? - Belle!
Când ai dispărut cu Neal, am crezut că ai murit.
- Am vrut să-l înviem pe Întunecatul. - Ce s-a întâmplat?
Neal a reuşit să-l resusciteze, cu preţul proprie-i vieţi.
- Rumple trăieşte. - Neal e mort.
- Aşa cred. - Despre care?
Despre amândoi. Când Rumple a văzut că Neal e pe moarte,
l-a... absorbit.
Şi Zelena a pus mâna pe pumnal.
Acum îl controlează pe Rumple.
Nu-i bine să anunţi acum că aştepţi un copil.
- Regina are dreptate, e periculos. - Nu trebuie să cedăm în faţa fricii.
Dar, dacă anunţăm, le dăm celor din regat ce le trebuie: speranţa.
Nu ştim ce vrea vrăjitoarea.
Ba ştim.
Îţi vrea copilul.
În lipsa ta, ne-a ameninţat pe noi şi copilul nenăscut,
ca să-i spunem când soseşti în ţinut.
Crede că ar putea fi important copilul tău.
Îmi pare rău, ne-a ameninţat că ne face rău.
Şi mă ţin de cuvânt.
- Ce vrei de la copilul nostru? - Calmează-te, dragă.
Doar nu vrei să naşti prematur.
Nu te apropia de soţia mea!
- Ce arţăgos eşti! - Ajunge, surioaro.
Răfuiala e între noi două.
Acum...
Să vedem dacă a meritat.
Sigur că da.
Copilul e exact ce-mi trebuie.
Aşa că ai mare grijă de el. Şi hrăneşte-te bine.
Mă voi întoarce pentru ziua ta cea mare.
Şi ce e al tău îmi va aparţine.
A FOST ODATĂ CA NICIODATĂ
OPT LUNI MAI TÂRZIU
Morocănosule, zi-mi că ai găsit ceva.
Am fost la Albăstrica, Clopoţica, la toate zânele.
Au căutat în pădure obiecte fermecate ca să o distrugă, dar n-au găsit.
- Ele zic că e prea puternică. - Se întâmplă din nou.
Sunt pe cale să nasc şi o vrăjitoare rea ameninţă viitorul copilului meu.
Cinstit vorbind, prima dată te-am ameninţat pe tine.
Restul au fost victime colaterale.
- De ce am iertat-o? - Fiindcă vă ajut.
Oricât m-ar durea să-mi amintesc,
dar, Albă-ca-Zăpada, ultima dată ai avut şansa de a mă învinge.
- Cum? - Am fost preveniţi.
- Rumplestiltskin. - Poate o face iar.
Vrei să te furişezi în castelul lui Rumple,
unde îl ţine captiv Vrăjitoarea cea Rea?
- Mă cheamă Morocănosul, nu Prostul. - Aşa este, dar, pentru copilul nostru...
- Vom face orice trebuie. - Minunat.
E captiv în propriul castel. Belle, ai fost prizonieră acolo.
Da, dar să forţez intrarea? Nu ştiu cum s-o fac.
Din fericire, ştiu eu. Am mai intrat acolo o dată.
Nu ştiu de ce îl băgăm în seamă. E hoţ, deci nu e de încredere.
- Ce mai cauţi aici? - Caut să te salvez.
Castelul are capcane... şi încă mortale.
- Nu mai mortale decât magia mea. - Ba da, dacă nu le vezi.
Poate îmi place să risc.
Nouă nu ne place să riscăm, aşa că vine şi el.
Ce vezi la mine?
Sper că tot ce vezi şi tu la mine... O a doua şansă.
Plus că ştii să săruţi.
Stai să-mi iau inima înapoi.
Cum e?
- Adică, poţi să...? - Simt?
Da. Însă nu pe deplin.
- E greu de explicat. - Atunci nu explica.
Foloseşte-o pe-a mea pentru amândoi.
Henry!
- Bună dimineaţa. - 'Neaţa.
Scuze, doamnă primar.
Te simţi bine?
Nu.
- Dar mă aşteaptă, ar trebui să plec. - Stai.
Succes!
Regina!
De nu te-aş cunoaşte, aş zice că eşti amorezată.
De nu te-aş cunoaşte, aş zice că îngheţata e amorezată de burta ta.
- Începem? - Îl aşteptam pe Hook.
N-am timp să aştept minunea ciungă. Să vedem cum o distrugem pe soră-mea.
E cum zice Regina. Musai să-i zădărnicim planul.
Un lucru nu se potriveşte în planul ăsta: Regina.
Sunt elementul central. Vrea să-mi ia viaţa pentru ea.
Dar de ce ne-ar aduce înapoi la Storybrooke?
Nimănui nu i-a reuşit călătoria în timp.
Poate ceva din lumea asta o face posibilă.
Dar aproape la fel de bizar este faptul că i-a reuşit vraja
- ...ca să ne aducă pe toţi aici. - De ce?
Pentru a reuşi, trebuie să renunţi la cel mai iubit lucru.
Din câte ştiu, Zelena nu prea iubeşte.
Nici tu nu iubeai. Dar te-ai descurcat.
Zelena e inteligentă, joacă strategic.
Poate am găsit ceva în anul lipsă ca s-o oprim.
Şi nu ne putea împiedica decât aducându-ne înapoi aici şi ştergându-ne amintirile.
Dacă ne recuperăm amintirile, e posibil să ştim cum să o învingem.
Trebuie să rupem blestemul.
Slavă cerului că o avem pe Salvatoarea.
Aş vrea să o fac, dar e o problemă.
Trebuia doar să cred în magie şi să-l sărut pe Henry.
De când m-am întors, nu-mi mai iese aşa.
Credinţa e cheia.
Henry trebuie să creadă. În viaţa această nouă, nu crede.
Trebuie să-i reînviem credinţa.
- Cum, cu un spectacol de magie? - Tu cum ai ajuns să crezi?
Cartea de poveşti.
Ea l-a adus pe Henry pe calea lui iniţială.
Iar ce te-a făcut pe tine să crezi e cheia.
De a-l face să creadă, să-şi amintească...
- Să-şi amintească totul. - Ăsta nu e neapărat un dar.
- A trecut prin multe rele. - Şi prin unele bune.
- Oricum, e cel mai bun plan. - Are dreptate.
Ştiu. Hai s-o căutăm.
- Un trandafir! Ce drăguţ... - Îl meriţi?
Se pare că da.
Suntem la Storybrooke. N-ai auzit de telefon?
Nişte buze atât de frumoase, dar atât de irosite...
De ce nu ţi-ai folosit buzele senzuale ca să o săruţi pe Emma?
- Băieţilor le place să fie curtaţi. - Nu glumesc.
Trebuie să o deposedez de magie.
Dacă Albă-ca-Zăpada naşte înainte să o săruţi, nu-mi rămâne decât opţiunea
de a începe să omor oameni,
oameni pe care Emma îi iubeşte, începând cu fiul ei.
Ia-i magia, căpitane,
sau următorul trandafir va fi pentru mormântul copilului ei.
Maiestate, m-aş abţine.
Săgeata era să-mi zboare capul!
Iar uşa era să-ţi zboare mâna.
Prin părţile mele, un "mulţumesc" e de ajuns.
Prin părţile tale, lumea se scaldă la râu şi plăteşte cu conuri de pin.
Hai să mergem!
Rumplestiltskin!
Pricăjitul de Rumple nu e aici.
Pricăjitul de Rumple s-a dus, draga mea.
Chiar s-a întors din morţi!
Morţi...
Ce bine sună... morţi.
- Şi-a pierdut minţile. - Dimpotrivă!
Acum am două minţi!
Venit-a timpul să scobesc, în mizerie să m-adâncesc.
- Ce îi face? - Nimic din ce nu se poate desface.
Rumplestiltskin, ajută-ne. Cum o oprim pe Zelena?
Rotund e cercul timpului,
grăbind spre linia sfârşitului.
- Degeaba. - Stai să încerc.
Hei! Hei... Rumple!
Ascultă! Ştiu că eşti acolo.
Ştiu că mă auzi.
Cum o oprim pe Zelena?
Albă.
- Poftim? - Magie albă.
Vrăjitoarea cea Bună din Sud... Glinda.
Glinda... Dar de unde din sud? Faţă de Oz?
Nu! Izgonită! Aici!
Vrăjitoarea cea Bună din Sud a fost izgonită în nord...
La nord de Pădurea Întunecată.
Cum o găsim?
Rumplestiltskin, în pădure, cum o găsim?
Pe uşă pătrunde
De eşti curată la inimă, nu se va ascunde.
Gold a fost o pistă moartă. Era Belle. Nu era nicio carte în magazin.
Regina, o văzuseşi în odaia lui Henry.
Da, însă nu e acolo. A înlăturat-o ultimul blestem.
- O carte nu poate să dispară aşa. - Dar poate să apară.
Primul blestem... A apărut la mine în debara când îmi trebuia.
- Ba când îi trebuia lui Henry. - Cum adică?
Trăia clipe grele, înţelegea că fusese părăsit.
Simţea că n-are familie.
Dar avea.
Poate, dar, Regina, n-a simţit asta cu tine sau cu altcineva.
Voia să creadă din nou în finaluri fericite.
Asta i-a oferit cartea.
Trebuie să creadă din nou. De fapt, cu toţii trebuie să facem asta.
Ce-ar fi să ne uităm în debaraua ta?
Puştiule, plec să verific o pistă. Mai poţi rămâne aici?
Te sun mai târziu.
- Unde te duci de fapt? - Ţi-am zis, după o pistă.
- Ce pistă? - E meseria mea, e complicat.
- E despre persoana care mi-a ucis tatăl? - Da.
Atunci, spune-mi.
Ar fi mai simplu după ce se rezolvă problema.
Mă minţi de când am ajuns aici. Merit să ştiu totul.
Ba nu! Sunt mama ta şi ştiu mai bine!
Deocamdată trebuie să accepţi asta! Ai înţeles?
Cred că da.
Aşteaptă... Îmi trebuie cheile tale.
Ale mele sunt în cameră şi, dacă tot sunt captiv, vreau jocul.
- Încotro, amice? - Nicăieri.
Te grăbeşti să nu te duci nicăieri?
Bine, mă duc acasă.
- Ba fugi. - Cum zici.
Deci vrei să conduci tocmai până la New York.
Crezi că-ţi ajunge o singură lecţie?
Nu, doar până la staţia de autobuz.
Nu te pot lăsa să faci asta. E prea periculos.
- Nu-mi pasă ce crezi. - Ar trebui să-ţi pese.
Fiindcă am o variantă mai bună.
De ce păstrează femeile cutiile cu pantofi?
Fiindcă, după iubire, nu-i vrajă mai mare decât încălţămintea.
Trebuie protejată.
- Vreo urmă de carte? - Nu cred că e aici.
Nu ai de unde să ştii. Poate e în lada asta.
Haine de iarnă, şaluri... Cartea nu este aici.
Stai să mă uit şi eu.
- Nu înţeleg. - Pot să o văd?
Ştiu că are capitole despre Oz.
Cui i-o fi frânt inima Zelena ca să dea acest blestem?
Căci, dacă a iubit ceva, ăsta e punctul ei slab.
Chiar n-ai văzut-o acolo?
- Crezi că mint? - Sigur că nu, doar că...
Emma, eşti agitată de când am plecat de la Bunicuţa.
- Nu am nimic, - Nu e adevărat.
Ai ţipat la Henry, nu-ţi stă în fire.
- Nimic din astea nu-mi stă în fire. - La ce te referi?
La vrăjitoare rele şi la războaie sfinte cu călătorii în timp.
Uitasem cum e aici.
Nu vreau asta pentru Henry.
Îl duci înapoi la New York după ce se va fi terminat totul?
Tatăl tău spunea că asta intenţionezi.
Da.
De aceea păreai liniştită când nu găseam cartea.
Nu vrei să-şi recapete amintirile.
Dacă doar astfel putem rupe blestemul, atunci asta vom face.
Dar nu vreau să-i fie mai greu decât trebuie.
Am trăit frumos la New York.
Sunt sigură că da, însă nu era acasă.
- Pentru noi era. - Fiindcă aţi uitat de noi.
Hai să-l luăm pe Henry.
Pentru noroc.
- Ce? - Suntem la liziera Pădurii Întunecate,
în căutarea singurei persoane care ne poate salva pe noi
şi pe copilul din pântecul tău.
Şi voi vă opriţi să mirosiţi trandafiri?
Ghiocei.
Pot să fie şi narcise dansatoare!
Trebuie să o distrug pe sora mea. Şi tu la fel!
Dacă nebunul ăla ne-a trimis după cai verzi pe pereţi, jur că...
Ce-o fi asta?
Pare să fie o uşă...
...care nu duce nicăieri.
"Pe uşă pătrunde."
"De eşti curată la inimă, nu se va ascunde."
E ghicitoarea lui Rumple. E Glinda.
Nu!
Un portal cu o vrajă de camuflare ieftină.
Nu era Vrăjitoarea cea Bună din Sud?
Eram.
Înainte să fiu izgonită aici.
Unde e Regina?
Mă tem că tovarăşa ta de drum are inima grea de răzbunare.
Doar vrăjitoarele bune pot trece de uşă.
- Nu sunt vrăjitoare. Mă numesc... - Ştiu cine eşti.
Am auzit multe despre curajul tău,
iar acum nu ai doar o inimă curată, ci două.
- Simt o magie puternică în tine. - De-asta am venit.
Magia ta albă o învinge pe Vrăjitoarea cea Rea. Am venit să ne ajuţi.
Regret, magia mea nu e destul de puternică pentru a o învinge pe Zelena.
- Niciodată n-a fost. - O cunoşti.
Am fost prietene de mult, când totul era altfel.
Dar ea a ales. S-a lăsat pradă magiei negre.
Am încercat să o împiedic. N-am reuşit.
- Trebuie să poată fi învinsă cumva. - Aşa este.
S-a născut cu o foarte mare putere.
I-am dăruit cândva un pandantiv, cu care să o strunească.
De atunci, magia ei se află în interiorul acestuia.
Dacă i-l luăm, îşi va pierde puterea şi o vom putea învinge?
Da. Însă numai furnizoarea celei mai puternice magii albe va reuşi asta.
- Magie albă... - Magie plăsmuită din iubire.
Emma... Fiica noastră.
E rodul iubirii pure. E Salvatoarea!
Dacă e puternică şi pură precum spui, atunci ea este.
Numai ea o poate învinge pe Zelena.
Dar nu e în acest ţinut. Şi nu putem ajunge înapoi la ea.
Atunci mă tem că misiunea voastră e compromisă.
Ar fi o posibilitate. Dar preţul e mare.
- Nu, Albă-ca-Zăpada, nu vrei să spui... - Ba da.
Trebuie să aplicăm Blestemul Întunecat.
Aţi înnebunit?
Chiar dacă aş avea încredere în Glinda să arunce un blestem,
ar trebui să distrug inima celui pe care-l iubesc mai mult, a lui Henry.
Trebuie să mai fie o posibilitate.
Dacă ar fi, crezi că mi-aş fi ucis tatăl?
N-ar merge fasole fermecată? Am deschide un portal sau pălăria lui Jefferson.
Nu mai există niciun portal.
Pentru nimeni din cei aduşi înapoi de blestem.
Când am dezlegat primul blestem, ca să ajungem aici,
ne-a împărţit tărâmurile.
A pus între ele un zid.
Deci Blestemul e singura cale.
N-ai auzit ce-am zis? Nu-l pot arunca!
- Dar altcineva poate. - Cine?
Tu. E singura cale.
Îmi poţi folosi inima. Spre binele copilului nostru.
Copilul nostru are nevoie de tine. Şi eu am nevoie de tine.
Vom găsi altă cale, întotdeauna găsim.
- A plecat. - Cum adică a plecat?
Nu e nicăieri şi nu mai am cheia de la maşină.
Dă-mi ceva de la el, fac o vrajă.
Ţi-am luat-o înainte. I-am pus GPS pe telefon.
E la docuri.
Henry, îţi prezint un prieten, domnul Smee.
- Ca acela din Peter Pan ? - Îţi aminteşti?
Am văzut filmul de un milion de ori.
E un nume obişnuit la marinari.
Din întâmplare, pleacă la New York şi i-ar face plăcere să te ia cu el.
Mi-ar face? Adică... mi-ar face!
- Serios? Unde îţi este corabia? - Uite-o!
- O furi, nu-i aşa? - Vrei sau nu să mergi la New York?
De ce mă ajuţi?
Căpitane?
Să ducem băiatul la remiza de bărci.
De ce, ce se întâmplă?
- Killian, ce e aia? - Acum!
Ce facem, căpitane?
Du băiatul la ieşire, găseşte altă ambarcaţiune.
Rămân să mă ocup de înaripate. Henry, mergi cu Smee! Nu te opri, orice-ar fi!
Henry, du-te!
Fuga!
Nu-mi plac animalele de companie.
Henry! Te simţi bine?
Da. Ce erau alea?
- De ce are sabie? - Vei înţelege imediat.
- Ce spui acolo? - Regret că m-am ascuns de tine.
Aveai dreptate, meriţi să ştii adevărul.
Despre basme? Nu înţeleg.
- Ai încredere în mine? - Fireşte că da.
- Atunci, te rog să crezi. - În ce?
În magie.
- Dintr-o carte? - E mai mult decât o carte.
- În mine crezi? - Da.
Atunci ia-o!
Mamă?
Mamă!
Îmi aduc aminte!
Fă-o, Emma. Rupe blestemul.
Scuzaţi întreruperea.
Cine îşi adio mai întâi?
- Cine eşti? - Spune-mi "tuşa Zelena".
Ajunge!
- Lasă-l, n-are niciun amestec. - Nu mă învinovăţi.
- Căpitanul m-a dezamăgit. - Fii blestemată, Zelena!
- Hook, la ce se referă? - Ştia care e preţul eşecului...
Viaţa fiului tău!
Mamă!
- Fugi! - Nu!
Bucuraţi-vă de clipa asta, căci nu v-au rămas multe!
- Henry, eşti teafăr? - Da.
Mamă! Mamă!
- E gata. - Nu.
- Nu putem ajunge altcumva la Emma? - Nu.
Dacă am putea, m-aş fi întors la Henry.
Asta e. Această... jertfă.
Albă-ca-Zăpada, trebuie să o facem.
- Trebuie să o faci. - Nu pot.
- Nu-ţi pot rupe inima, nu te pot pierde. - Nu m-ai pierde.
Dar asta e singura noastră şansă.
Gândeşte-te la copil, că vei fi mamă.
Copilul nostru nu-şi va cunoaşte tatăl.
Cum să nu... Prin tine!
Întotdeauna am fost o singură inimă.
Va deveni şi mai puternică atunci când te vei uita la chipul copilului...
...şi vei vedea în ochii lui dragostea pe care ţi-o port.
Te iubesc din prima clipă în care te-am văzut.
Iar eu te voi iubi până la ultima suflare.
Bine.
Fă-o!
Nu-ţi ascund, o să te doară.
Dar o să funcţioneze.
- Făt-Frumos? - Nu-mi spune adio.
Te iubesc!
Te iubesc mai presus de orice.
De aceea trebuie să o distrugi.
Nu va fi fost în van.
Ne vom întoarce la Storybrooke, o vom învinge pe...
Zelena!
Chiar credeai că poţi arunca Blestemul Întunecat al lui Rumple fără să ştiu?
Nu, dar nici nu-mi păsa. Ai venit prea târziu.
Ba nu.
Mă tem că ţi-ai sacrificat soţul degeaba.
- Regina, nu poate să moară în van. - Blufează.
Odată blestemul aruncat, nu mai poate fi oprit.
Dar asta nu înseamnă că nu pot să-l "condimentez".
Ce zici de o poţiune a uitării?
Scuze... Aveai nevoie de amintiri în noul ţinut?
Plănuiai să mă opreşti sau să mă recunoşti?
- Vom găsi o cale. - Neştiind nimic din astea, mă îndoiesc.
Vei fi prea ocupată cu căutarea soţului. Nici nu vei şti că s-a jertfit.
Te vei întreba neîncetat unde ar putea fi, temându-te tot timpul de ce e mai rău.
Fii atentă, surioaro.
Aşa se schimbă un final fericit.
Mamă! Mamă, te rog, trezeşte-te!
Mamă!
- Mamă! - Henry...
Mamă...
Henry!
Nu te mai las niciodată să pleci.
Promit.
Te iubesc, Henry.
Nu eu am făcut asta, ci tu.
Mary Margaret, David, a mers? Vă amintiţi anul lipsă?
Da, totul.
Cum a aruncat Zelena blestemul?
Nu ea l-a aruncat, Emma, ci noi.
Aţi pus singuri blestemul?
Punctul slab al Zelenei e magia albă.
E mai limpede ca niciodată că eşti singura care o poate învinge.
De-asta am plătit preţul blestemului Reginei... ca să te găsim pe tine.
Preţul blestemului este inima celei mai iubite fiinţe.
Dacă unul dintre voi l-a aruncat... cum de mai sunteţi amândoi aici?
Regina, te rog să-mi smulgi inima.
Făt-Frumos are dreptate. Am fost o singură inimă
din ziua în care m-a trezit din blestem.
Dacă-mi tai inima în două, putem supravieţui amândoi!
Albă-ca-Zăpada...
Ştiu că iubirea ta e puternică, dar nu e cum ai culege o floare.
- De unde ştii că va merge? - Încrederea!
Credinţa! Cred!
Cred că am inima puternică cât pentru amândoi!
- Dar, dacă te înşeli, vei muri. - Te rog, Regina...
Fă-o!
Albă-ca-Zăpada... Ce se întâmplă?
Eşti teafăr... Amândoi suntem teferi!
A fost grozav la New York. Pizza, Yankees, şcoala...
Ia-o încet, deapănă-mi tot... întregul an.
Am găsit un măr în Central Park. Era leit celui de lângă biroul tău.
Normal, nu ştiam asta atunci, dar acum ştiu.
- Şi ghici! - Ce?
- Am ajuns să fiu bun la matematică. - Nu!
Bunicel. Nu ca Stephen Hawking, dar bun.
- Ce am pierdut aici? - Nu cine ştie ce.
- Nimic care să conteze acum. - Nici tipul care te săruta?
Să rămânem la New York.
- Cum e pizza? - Hai, mamă... Cine e?
Îl cheamă Robin Hood.
Abia ce am început să ne întâlnim.
- Stai... Robin Hood? - La dispoziţia dv!
Ce tare!
- Deci blestemul e rupt. - Într-adevăr.
Iar în anul lipsă... relaţia noastră se cam răcise, nu?
Nu ştiu de ce.
Eşti mult mai simpatic aici, la Storybrooke.
Îmi spui despre ce vorbea Zelena?
- A zis c-ai dezamăgit-o. - Nu o asculta.
Killian, ce se întâmplă? Lucrai pentru ea?
A vrut să mă încolţească. M-am luptat să-i rezist.
Cine s-a gândit să-l răpească pe Henry şi să-l urce pe barcă?
Eu, am încercat să-l salvez.
- De la ce? Ce face ea? - M-a blestemat.
- Buzele, mai exact. - Buzele... De ce?
Vrea să-ţi fure magia. S-a gândit că o poate face prin mine.
Ştie, ca noi toţi, că o poţi învinge.
Eu trebuia să decid în privinţa lui Henry. Nu contează dacă ţi-a forţat mâna sau nu.
- Cum să mai am încredere în tine? - Pe bună dreptate.
Nu e singura lui minciună.
Ai zis c-ai adus-o pe Emma aici în urma mesajului nostru cu o poţiune de memorie.
- Da, ce-i cu asta? - Nu ţi-am trimis niciun mesaj.
Dar l-am primit! Ăsta-i adevărul!
Cineva mi-a trimis mesajul!
Cine ar mai avea un antidot? Cine ar şti unde e Salvatoarea?
Sânge de lup, solzi de balaur. Am mai gustat poţiunea asta.
Vom face o excursie neplanificată, animăluţule.
Vine blestemul.
Ai eşuat, ai eşuat şi-ai tot eşuat...
Nu fi trist. Ce trebuie eu să fac se poate face din orice ţinut.
Voi reuşi să modific trecutul.
Vraja mea va da roade.
Dar numai dacă ţi-o vei aminti.
Ceea ce voi face... cu asta...
Ca să-mi păstrez în siguranţă amintirile preţioase.
Poftim, bea-o, dă-o peste cap, cântă-i o melodie.
Creierul tău încă îmi aparţine.
Dacă vrei să-ţi aminteşti pierderea fiului tău, fie!
Dar, de vrei s-o faci pe orbul şi prostul cu ei...
...eşti invitatul meu.
Amintirile sunt o durere.
Durerea îţi dă putere.
Să te răzbuni.
Nu noi trebuie să ne amintim. Emma trebuie.
Du-te după Killian Jones, pe Jolly Roger.
Du-te după căpitanul Hook. Zboară!
FIU MULT IUBIT NEAL CASSIDY
- A fost un mare erou. - Aşa e, Henry.
Nu a pregetat să se jertfească pentru tine,
pentru noi toţi.
Da.
A fost greu?
Să te întorci la Storybrooke, ştiind că va fi periculos?
Viaţa la New York era bună.
Era mai mult decât bună.
Dar mă urmărea în cap un glas de care nu puteam să scap.
- Al cui? - Al tău.
- Ştiam care ţi-ar fi fost opţiunea. - Da.
Şi ştii ce înseamnă asta. "Operaţiunea Cobra" reîncepe.
Nici nu cred că s-a terminat.
- Mary Margaret! - Respiră adânc! Aduc camioneta.
- Mary Margaret, eşti bine? - E copilul. Vine!