Din episoadele anterioare...
Regina mi-a luat pandantivul.
El e unchiul tău.
- Ţi-a luat pumnalul. - I l-a dat lui Belle.
Dacă e la ea, trebuie să faci ce vrea ea.
Dar nu e la ea. Belle are un pumnal fals.
Ţi-ai recăpătat puterea?
Nu voi avea nevoie de ea la New York.
A FOST ODATĂ CA NICIODATĂ
CASĂ DE COPII, BOSTON ÎN URMĂ CU 18 ANI
Haideţi să intrăm! Imediat e ora mesei.
Nu-ţi face griji. O să-ţi găseşti şi tu un cămin, Emma.
- Cine e frumos? - Prea îl răsfeţi!
- Te simţi bine, Emma? - Poftim? Da, sigur.
Îmi spuneţi odată numele frăţiorului meu?
Există o tradiţie.
În Pădurea Fermecată, când se naşte fiul unui rege,
se anunţă numele într-o ceremonie.
Am fi făcut aşa şi în cazul tău.
Îl prezentaţi în faţa Turnului ca pe Regele Leu?
Sigur că nu!
Am hotărât să renunţăm la ceremonii. Organizăm o masă la Bunicuţa.
Important e ca evenimentul să fie marcat.
Ne amintim că, după toate cele întâmplate, suntem împreună, ca o familie.
Uite! Cred că am găsit un apartament.
- Ai căutat? - Ce părere ai?
Da, Emma, ce părere ai?
Cred că bunicii tăi nu se pot hotărî ce nume să aleagă
şi se folosesc de o tradiţie din basme ca să câştige timp.
Fie să-ţi recapeţi inima!
Cum te simţi?
Mai puternică decât oricând.
Ce e?
Nu credeam că voi mai avea parte de asta.
După ce mi-am pierdut soţia, am simţit multă vreme acelaşi lucru.
- A murit din vina mea. - Îmi pare rău.
Aş fi trecut şi prin flăcările iadului ca să fiu din nou cu Marian a mea.
Dar când, în cele din urmă, am recunoscut că ea nu mai e
şi că nu se va întoarce niciodată,
a trebuit să mă eliberez de vină.
Daniel, prima mea dragoste, a fost ucis din cauza mea, fiindcă mă iubea.
De aceea n-ai mai vrut să te deschizi în faţa nimănui?
Clopoţica mi-a spus că e cu putinţă,
că pot iubi din nou.
M-a dus la un han,
la un bărbat cu care, a zis ea, îmi era sortit să fiu.
Nu i-am văzut chipul,
dar i-am văzut tatuajul.
- Eram eu? - Da.
Dar mi-a fost teamă, n-am putut intra în vorbă cu tine.
Poate că lucrurile se întâmplă la momentul potrivit.
Poate că momentul potrivit e totul.
E prea puternic, nu-l pot păstra.
Nu-l vreau, Belle. Am încredere în tine.
Ştiu. E vreun loc unde-l pot păstra în siguranţă?
În ţinutul nostru, la castelul tău, aveai o tainiţă.
Nu avea uşi.
Era doar pentru magii periculoase şi instabile.
- Pe care nu le înţelegeam nici eu. - Ăsta nu se încadrează aici?
Nu. Pe ăsta îl înţeleg foarte bine.
Am lăsat tainiţa şi pericolele ei în urmă.
Dar pumnalul ăsta nu e periculos, fiindcă, aşa cum am spus, am încredere în tine.
Hai să vorbim despre ceva mai plăcut, cum ar fi nunta noastră.
Da. I-am spus tatei vestea cea bună şi ne-a dat binecuvântarea lui.
Bărbatul care te-a răpit ca să ne despartă?
L-am iertat. Iar el te-a iertat pe tine.
Ştie că te-ai schimbat. Toţi ne schimbăm.
Mai ales eu.
COPILAŞUL REGAL
- Ding-dong! - Deci chiar e...
Da, s-a isprăvit cu vrăjitoarea!
Asta e bine, fiindcă, dacă Frumoasa Adormită rămânea maimuţă,
ar fi născut un bebeluş-maimuţă.
Eu, unul, n-aş vrea să-i schimb scutecul!
"Tâlhăroaica a sărit pe caleaşcă şi a furat bijuteriile prinţului.
Prinţul a pornit după hoaţă călare, prin pădurea plină de primejdii..."
N-am auzit numele copilului, dar ascult iar povestea asta?
Fiul meu trebuie s-o ştie.
Sigur vrei să afle că părinţii lui s-au îndrăgostit într-un jaf armat?
- Nu eram înarmată! - Aveai o piatră.
- Mai am cicatricea. - S-a vindecat.
Aşa ne-am cunoscut, nu aşa ne-am îndrăgostit.
Da, asta a fost puţin mai complicat.
Vezi, erau Cavaleri Negri când i-am salvat mamei tale viaţa.
Şi uite atacul de pe Podul Trolilor, când eu i-am salvat lui viaţa.
Dar abia când am văzut pe degetul ei inelul mamei am ştiut în sufletul meu
că nu voi iubi niciodată altă femeie.
Dacă mi-ai fi spus atunci, nu iroseam timpul.
Nu puteam, mergeam la nunta mea.
Scuze, nu înţeleg. Ai mai fost logodit?
Cu Kathryn. Era prinţesa Abigail pe atunci.
Fiica regelui Midas, cel care transforma totul în aur?
Cum de ai renunţat la o asemenea ocazie?
Ce pot să spun? Inima mea era sortită alteia.
Dar a trebuit s-o găseşti întâi.
A fugit şi trăia la o fermă.
Aveam o viaţă liniştită. Îi lăsasem pe toţi şi totul în urmă.
- Aşchia nu sare departe de trunchi. - Hook!
Ce vrea să spună?
Citim şi alte poveşti?
De fapt, aş vrea să ştiu despre ce vorbeşte piratul.
- Nu e nimic. - Vrei să te întorci la New York?
- De ce ne-am întoarce? - Nu vă întoarceţi.
- Nu, domnişoară Swan? - E complicat.
- De ce să plecăm? Asta e casa noastră. - Nu e nici momentul, nici locul să...
- Ba e. - Nu, nu e.
- Vorbesc eu cu ea. - Stai! Ia asta.
Poate o ajută să-şi amintească unde-i e locul.
Va fi bine. E la fel de încăpăţânată ca ma...
Ca toată familia ei.
Bunicule?
Uite!
Ce e aia?
O problemă.
Lumina aceea provine de la portalul temporal al Zelenei.
E deschis.
- A dispărut! - Era aici când am plecat.
Aşa se explică apariţia portalului temporal.
Imposibil! Fără pandantiv, nu are puteri.
Cum putea să fugă şi să deschidă un portal fără magie?
I-ai făcut tu ceva!
Îmi pare rău că vă dezamăgesc, dar nu.
Pumnalul meu e la Belle, oricum.
- Nu are tendinţe suicidare. - Aşa e.
Hai să aflăm cum a fugit!
Minunat!
- Ce-a fost asta? - Ar trebui modernizat.
Casetă Betamax stupidă! Şi-a revenit.
Se pare că fuga ei a fost una de natură permanentă.
Nu e nevoie să-ţi ceri scuze.
Probabil îi mai rămăsese suficientă magie.
Iar când a plecat,
magia din pandantivul ei a fost eliberată.
Şi-a împlinit dorinţa.
- Cum o "dezîmplinim"? - Bună întrebare!
Dar, până aflăm, nu trebuie să ne apropiem de portal.
O călătorie în trecut poate avea urmări catastrofale.
APEL DAVID ACCEPTĂ REFUZĂ
- Faci o greşeală. - Nu vreau să vorbesc despre asta.
Nu mă asculta pe mine. Ascultă-l pe fiul tău.
S-a gândit că asta ar putea să-ţi amintească ce laşi în urmă.
Familia ta.
Henry e familia mea. Îl duc într-un loc sigur.
Nu, Swan, treaba asta cu siguranţa e o prostie.
I-ai învins pe Vrăjitoarea cea Rea şi pe Pan.
Ai rupt blestemul, dar fugi în continuare.
- Ce cauţi? - Un cămin.
Şi l-ai găsit la New York? Nu era real.
- Anul trecut a fost. - Amintiri false, bazate pe magie.
Ne-am recăpătat amintirile. Va fi real.
De ce nu poţi face asta aici, cu familia ta?
De asta. Nu-mi văd familia aici.
Văd basme, văd poveşti cu prinţi şi prinţese.
Eu n-am făcut niciodată parte din ele.
Din ce faci parte, Swan?
Îl am pe Henry. N-am avut parte de altceva.
Dar ai putea avea.
Când eram mică, am fugit. Asta am făcut.
Prima dată, tocmai gândul ăsta mi-a trecut prin minte.
M-am întrebat dacă fac o greşeală, dacă o să-mi fie dor de locul acela.
- Ţi-a fost? - Prima dată, nu. Nici altă dată.
Aşa că fugi în continuare.
Am învăţat ceva acum multă vreme, Hook.
Casa e locul de care ţi-e dor când pleci.
Voi fugi până voi simţi asta.
Îţi laşi părinţii şi gata? Nu-ţi pasă de ei?
- De nimeni din oraş nu-ţi pasă? - Sigur că-mi pasă.
Dar trebuie să fac ce e bine pentru mine şi pentru Henry.
- Ce naiba e aia? - Habar n-am.
- Mă duc să văd. - Swan, aşteaptă!
- Nu poate fi bine. - E portalul Zelenei, mi-a scris David.
A murit şi l-a declanşat cumva.
- Stai, plecăm de-aici! - Trebuie să-l închidem întâi.
Ţi-ai recăpătat magia? Atunci nu ne amestecăm! Hai!
APEL DAVID ACCEPTĂ REFUZĂ
Ţine-te bine!
Nu pot!
La un moment dat va trebui să nu mai fug după ea.
APEL DAVID ACCEPTĂ REFUZĂ
Nu!
- Ne-am întors în Pădurea Fermecată. - Da.
Întrebarea e: în ce perioadă?
Swan?
Cred că ştiu în ce perioadă.
ALBĂ-CA-ZĂPADA CĂUTATĂ PENTRU CRIMĂ ŞI TRĂDARE
Avem noroc că am ajuns acum. Puteam nimeri în Războaiele cu Căpcăunii.
Sau direct în burta unei balene.
De ce citeşti acum?
Când am căzut, mă gândeam la povestea citită la Bunicuţa.
Crezi că portalurile temporale te duc în locul la care te gândeşti?
- Nu în locul, ci în momentul. - Excelentă deducţie!
Mai au o calitate.
- Nu rămân deschise, ca să te întorci. - Nu.
Suntem blocaţi în trecut.
Trebuia să plec din Storybrooke.
La New York nu se întâmplă aşa ceva!
Partea bună e că proprietăţile imobiliare sunt mai ieftine aici.
Înţeleg că eşti frustrată, dar am mai întâmpinat dificultăţi. Nu te agita.
Minte avem, trebuie doar s-o folosim.
Ai vreo idee?
Nu sunt Marty McFly, să ştiu să mă întorc în viitor!
- Cine? - Puştiul cu fulgerul, cu DeLorean...
- S-au întors în timp şi... - Era vrăjitor?
Nu, Marty McFly nu e vrăjitor, e...
Poate că de un vrăjitor avem nevoie!
- Trebuie să-l căutăm pe Rumplestiltskin! - Cavalerii Negri!
Treci în rând!
Ascultaţi-mă cu mare atenţie!
Orice nenorociri aţi îndurat până acum în jalnica voastră viaţă,
toate sunt nimic
pe lângă durerea pe care v-o pot pricinui
dacă plec de aici nemulţumită.
- E Regina? - Nu, draga mea. E Regina cea Rea.
O să mă ajutaţi.
E şi mai rea fără costumul cu pantaloni.
Maiestatea Voastră, suntem un sat liniştit.
Ce doriţi de la noi?
E Marco.
Dreptate.
Dacă aflu că cineva din satul acesta a ajutat-o pe tâlhăroaica Albă-ca-Zăpada,
va suferi crunt!
Asta păţeşte cine o ajută pe Albă-ca-Zăpada.
Ajutaţi-mă! O să mă omoare!
Cine vrea să fie următorul?
Vă rog!
- Ce faci? - Mă duc s-o ajut, e nevinovată...
Nu, Swan. Belle ne-a prevenit că e periculos să schimbi trecutul.
Consecinţele pot fi dezastruoase pentru toţi.
S-o las să putrezească sau să moară?
Oricare ar fi soarta ei, nu ne putem amesteca.
Altminteri, lumea noastră se va schimba.
Trebuie să-l găsim pe Rumple, să putem pleca repede.
Da. Dar...
Avem ceva de făcut întâi.
Hai să te văd, Swan!
- E mult mai bine. - Chiar e necesar?
- Ce făceai dacă te vedea Regina? - Fugeam.
Dacă te-ar fi văzut, te-ar fi recunoscut când ai venit la Storybrooke.
Îşi va aminti peste 30 de ani un chip abia întrezărit?
Ideea e să nu faci o impresie de durată.
Din păcate, gecile roşii de piele nu sunt la modă aici.
Bine. Singura impresie de durată de care mă tem acum
e cea lăsată de corsetul ăsta asupra splinei mele.
Dă vina pe mine pentru disconfortul tău.
Mai bine aşa decât să schimbăm cronologia. Trebuie să fim precauţi.
Tu nu vii dintr-o lume a magiei. Eu, da.
Şi cele mai mici schimbări pot avea urmări catastrofale.
Lucrurile trebuie să se întâmple aşa cum s-au întâmplat.
ALBĂ-CA-ZĂPADA CĂUTATĂ PENTRU CRIMĂ ŞI TRĂDARE
Ce spui de privelişte, draga mea?
Am văzut şi privelişti mai frumoase.
Durează o veşnicie.
Pe Drumul Trolilor am fi ajuns mai repede, ţi-am zis.
Şi are mai puţine hârtoape.
- Mă asculţi măcar? - Da, bineînţeles.
Poate că e iar regina.
Opreşte!
Ce mai e?
Stăpâne!
E doar un copac căzut.
- E...? - Tatăl tău. Ar trebui să plecăm.
Uită-te! Copacul ăsta n-a căzut. A fost tăiat.
E o ambuscadă!
Să mutăm buşteanul. Acum!
M-ai speriat cumplit.
Copacul fusese tăiat. Cineva a vrut să ne jefuiască.
Cine ar îndrăzni să atace o caleaşcă regală?
Nu ştiu. Dar acum te poţi linişti.
Am speriat tâlharul. Nu-l vom mai vedea.
Spuneai că schimbările mici au urmări.
- Dar schimbările mari? - Poftim? Ce-am făcut?
Tâlharul era Albă-ca-Zăpada.
În momentul acesta s-au cunoscut părinţii mei.
Iar acum, din cauza noastră, nu s-au mai cunoscut.
Iat-o! Noua noastră casă.
E atât de... aurie!
După o vreme, te obişnuieşti.
Ei bine?
Trebuie să plec departe, cât mai curând cu putinţă.
Şi nu vreau să se afle unde merg.
Vorbeşti cu căpitanul potrivit.
Dar, pentru păstrarea secretului, plăteşti dublu.
Priveşte, Swan! Castelul Întunecatului.
E mai impunător decât magazinul de amanet. Ce facem? Batem la uşă şi ne prezentăm?
"Bună! Suntem din viitor."
Ar fi mai bine să nu mă apropii. Eu şi Întunecatul avem un trecut complicat.
- Pariez că ar vrea să mă omoare pe loc. - Accept pariul!
Nici nu ştii de când aştept!
Tocmai ai aflat!
- Swan! - Opreşte-te!
Nu ştiu cine eşti, drăguţă, dar mai bine fugi
şi lasă-mă să savurez momentul.
- Nu-ţi va face rău, ascultă-mă. - De ce te-aş asculta?
Dacă nu mă asculţi, n-ai să-ţi revezi fiul!
- Ce ştii despre el? - Numele lui e Baelfire.
- Arunci un blestem ca să-l revezi. - Cine ţi-a spus asta?
- Eşti cumva vrăjitoare? - Nu.
Eu sunt cea care rupe blestemul ca să-l poţi găsi.
Sunt rodul iubirii adevărate.
Astea sunt speculaţii! Intenţionez să fac asta, dar n-am făcut.
Vei face. Şi vei reuşi.
Dacă e adevărat, asta înseamnă că...
Suntem din viitor, amice.
Dar nimeni n-a mai călătorit în timp.
Se pare că cineva a reuşit.
- Avem nevoie de ajutorul tău. - De ajutorul meu?
Aveţi nevoie de ajutorul meu? Atunci răspunde-mi la o întrebare.
Îmi găsesc fiul?
- Răspunde! - Da.
Bae... Îl găsesc pe Bae.
Cum?
Nu-mi spune! Dacă am reuşit,
nu vreau să-mi vină vreo idee care să mă îndrume greşit.
E posibil ca lucrurile s-o fi luat deja în altă direcţie.
Aţi schimbat ceva! Ce aţi făcut?
Din cauza noastră, părinţii mei n-au mai apucat să se cunoască.
Îţi mulţumim, dle G... Rumplestiltskin, că ne crezi.
Nu oricine crede că se poate călători în timp.
Celălalt mister e şi mai greu de crezut.
De ce nu l-am omorât?
Nu pentru că n-ai fi încercat, dacă te consolează.
- Să spunem că am îngropat securea. - Da. De ce nu în craniul tău?
Rumplestiltskin, v-aţi întors!
- Aveţi nevoie de ceva? - Belle...
Scuze, ne cunoaştem cumva?
Nu, scuze! Domnul Rumple...
Întunecatul mi-a zis de tine.
- Da? - Nu.
Du-te şi citeşte o carte! Sau fă ce-ţi place ţie.
- Dereticeşti mai târziu. - Mi-aţi putea cere frumos.
Te-aş putea face broască.
E o minune că v-aţi îndrăgostit unul de altul.
Poftim? Întâi mi-ai zis să-l las pe pirat în viaţă.
Acum, că mă îndrăgostesc de slujnică?
Are un simţ al umorului cam ciudat. Să revenim la părinţii ei.
Da. Cine sunt?
- Albă-ca-Zăpada şi Făt-Frumos. - Făt-Frumos?
- Numele lui real e prinţul James. - Fiul regelui George?
- A cărui nuntă am plănuit-o? - Nunta nu trebuie să aibă loc.
Albă-ca-Zăpada fură inelul pe care el vrea să i-l dea miresei.
- Astea da basme! - Stai să-ţi arăt. Scrie în carte.
- Poftim? - A dispărut tot.
Tot ce trebuia să se întâmple după ce s-au întâlnit.
Efectul în lanţ. Dacă schimbi ceva în trecut,
totul devine nesigur din acel moment înainte.
După cum vedeţi, viitorul e o foaie albă.
Albă-ca-Zăpada trebuie să fure inelul, să continue povestea.
Aveţi noroc. Astă-seară e bal la castelul regelui Midas.
Prinţul James va fi acolo, la fel şi inelul lui.
- Trebuie să meargă şi ea acolo. - Nu ştim unde e.
Daţi-mi voie!
- Iat-o! - E cu Barbă Neagră.
Vrea să plece cu corabia lui.
Se pare că nu reuşeşte.
Îi lipsesc banii pe care i-ar fi primit pentru inel.
- Ne poţi ajuta? - Să vă ajut?
Poate reuşesc să vă deschid portalul către viitor.
Cât despre părinţii tăi...
Tu ai făcut neghiobia asta, drăguţă. Doar tu ştii ce-ai făcut.
Acum du-te de desface ce-ai făcut.
Dacă vrea să plece din oraş,
ştiu un căpitan care ne poate ajuta.
- Cine? - Eu.
ROM
Iată-mă-s! Sunt galant, ce zici?
E o idee bună? Cum rămâne cu nealterarea trecutului?
Dat fiind ce beau, dacă o să-mi amintesc ceva, o să dau vina pe rom.
Ai grijă să rămână ocupat şi să nu se întoarcă la corabia mea.
- Eu mă ocup de restul. - Bine.
- Ce faci? - Am grijă să rămână ocupat.
N-ar trebui să fie greu. Ştim amândoi că sunt genul lui.
Swan, nu-l cunoşti pe bărbatul acela. Fii cu băgare de seamă.
Dacă n-aş şti cum stau lucrurile, aş zice că eşti gelos.
Ce jucaţi, băieţi?
Căpitane, nu mă aşteptam să vă întoarceţi aşa curând.
- Parazitul! Îl prind eu, domnule. - Nu, lasă-l.
Vei înţelege într-o zi, Smee.
- Aveţi o haină nouă? - Sigur că nu.
Vă simţiţi bine, domnule? Păreţi schimbat.
Poate fiindcă mă aştept ca secundul meu să mă întrebe de ce am nevoie.
Desigur, scuzaţi-mă. Ce pot face pentru dumneavoastră?
Trebuie să vorbesc cu femeia aceea. Adu-o la bord. În linişte.
- Am o mărturisire de făcut. - Toate femeile au.
Vreau să ştiu cum te-ai ales cu cârligul.
Circulă multe poveşti.
Tu ştii cine sunt, dar nu mi-ai spus numele tău.
Unde ar mai fi distracţia?
- Suntem două corăbii ce trec în noapte? - Ce trec aproape una de alta, sper.
Că veni vorba, ce-ar fi să plecăm şi să-ţi arăt corabia mea?
Ce-ar fi să bem ceva întâi?
- Cine eşti? - Nu contează.
Sunt căpitan şi te pot ajuta.
- Ce vrei? - Nu asta contează, ci ce am de oferit.
Am auzit că vrei să pleci din Pădurea Fermecată.
- Da, dar n-am destui bani. Am... - Nu mă interesează banii.
Vreau o comoară.
Cred că mi-o poţi aduce, Albă-ca-Zăpada.
Eşti hoaţă, nu?
Aş putea crede că vrei să mă îmbeţi. De obicei, eu fac asta.
Ce e, căpitane? Nu faci faţă la rom?
Ba da, şi pot chiar să-l scot pe uşă.
Ce zici, plecăm?
Vii cu mine să bem ceva sau să-mi caut altă femeie?
Dacă îţi aduc obiectul ăsta, pot pleca cu corabia ta?
- Spre orice tărâm doreşti. - Spune-mi ce trebuie să fur.
O verighetă.
- Mă odihnesc puţin. - Nu e nevoie!
Am cărat butoaie cu rom mai grele decât tine.
De fapt, mă simt mai bine acum.
- Iat-o! Rolly Joger! - Căpitane, cum aţi...?
Parcă eraţi sub punte. Şi de ce aveţi iar altă haină?
Mi-ai promis că bem ceva.
Găseşte ceva de băut. Te aştept.
- Căpitane, ceva nu e bine. - Ai dreptate. Faptul că eşti încă aici.
Ştii ce înseamnă ceva de băut. Lasă-ne singuri.
Desigur.
Da!
- Ce faci aici? - Dar tu?
- Am zis să-l ţii ocupat. - Asta fac.
- Aducându-l la corabia mea? - E a lui.
- Ştii ce vrei să spun. - Am crezut că ai plecat deja.
Îl reţin pe punte, să poţi pleca.
Unde pleci?
- Sper că nu te-ai răzgândit. - Nu. M-am plictisit să aştept.
Scuzele mele! O femeie frumoasă ca tine merită toată atenţia mea.
Nu pot să cred! Asta n-o să aibă urmări?
Şi-a cerut-o! Cum am spus, va da vina pe rom.
Hai să plecăm!
Mare pompă, cum era de aşteptat.
- Albă-ca-Zăpada va intra fără probleme. - Noi ce facem?
Sperăm să reuşească? Nu-mi place să las lucrurile în voia sorţii.
Şi eu gândesc la fel. De aceea nici nu le las niciodată.
- Iată o invitaţie la bal! - Vei fi în castel? Ai grijă de ea?
Nu, o să mă gândesc cum vă puteţi întoarce acasă.
- Pentru cine e invitaţia? - Nu e evident?
Pentru voi doi.
După ce terminăm, poţi deschide portalul?
A ajuns în posesia mea o baghetă puternică.
Se spune că poate recrea orice magie făcută vreodată.
Cu puţin efort, pot recrea portalul care v-a adus aici.
Grăbeşte-te! Vom ieşi repede. Vreau să plecăm.
Eşti încrezătoare. Îmi place.
Staţi! Nu aşa.
Salvatoarea a venit de departe, merită să fie prinţesă o zi.
Dar nu e bine să ies în evidenţă.
Dacă-şi va aminti cineva de mine?
Înainte erai cumva de nerecunoscut?
V-am înapoiat hainele furate. Din fericire, nu le-a simţit nimeni lipsa.
E o minune că cronologia n-a făcut implozie! Sunteţi nişte amatori.
Daţi-mi voie.
Am făcut o vrajă. Aşa vă vor vedea ceilalţi.
Plecaţi! Faceţi tot ce puteţi ca Albă-ca-Zăpada să fure inelul acela.
După aceea, totul va reveni la normal.
Nu-mi plăcuseră nici hainele de dinainte...
Poate că ţi-e greu să te mişti, dar eşti impresionantă în rochia asta.
Bine aţi venit! Sunt regele Midas, tatăl miresei.
Pe cine am onoarea să întâmpin?
Eu sunt... prinţul...
Charles. Prinţul Charles.
Iar eu sunt prinţesa Leia.
Sunt onorat. Prezintă-i pe prinţul Charles şi prinţesa Leia!
Mary Margaret şi David povestesc mereu despre baluri.
Ce o fi aşa mare chestie?
Ce spuneai?
- Ce ar trebui să fac? - Fă ce fac ceilalţi.
Vrei să spui că ştii dansul ăsta?
Se numeşte vals.
Există o singură regulă.
Alege-ţi un partener care ştie ce face.
Nu râde de mine! Încep să mă descurc.
Nu râd de tine, Swan.
Mă gândeam la ce ai spus în Storybrooke.
- Că nu eşti prinţesă. - Serios?
Îţi acord primul meu dans la primul meu bal regal, iar tu spui: "Ţi-am zis eu"?
Alteţa Voastră, încercam să vă spun
că aveţi un talent înnăscut.
Uite-l pe Făt-Frumos!
- Dansezi? - Mă dor picioarele.
Ar fi trebuit să mă încalţ cu pantofii cei confortabili.
- Vrei să ţi-i aduc, draga mea? - Eşti eroul meu!
Unde o fi inelul ăla?
Ce plăcere, regina mea! Prezenţa voastră îmi onorează fiica.
Îţi mulţumesc pentru ospitalitate.
Am adus cu mine câţiva prieteni, sper că nu te superi.
A venit Regina.
- Fir-ar! Nu făcea parte din plan. - Respiră! E invitată.
- Dacă regele n-o invita, i se tăia capul. - Ai dreptate.
Unde e Făt-Frumos?
Biletul meu către libertate.
Cine eşti?
Opreşte-te! Hoţul!
- Eşti fată? - Femeie.
James, de ce durează atât de...?
Eşti... Eşti Albă-ca-Zăpada!
Albă-ca-Zăpada!
- Albă-ca-Zăpada a fost văzută aici. - Tâlhăroaica? Prindeţi-o!
A reuşit! A furat inelul!
Nu te poţi ascunde de mine! Oriunde ai fi, te voi găsi!
Misiune îndeplinită! Acum...
O veţi găsi mai repede decât credeţi.
Nu!
- Inelul! - Du-i-l! Mă ocup eu de ei.
Ea e! A ajutat-o pe tâlhăroaică să fugă!
Te duci undeva?
- Regină... - Eşti cam nepoliticoasă, nu crezi?
Dă dovadă de respect! Mi te adresezi cu "Maiestatea Voastră".
Nu te duci nicăieri.
Albă-ca-Zăpada a plecat repede de la petrecere,
dar, pentru tine, noaptea abia a început.
- Luaţi-o! - Hai!