Din episoadele anterioare...
- Ţine-te bine! - Nu pot!
- Suntem în Pădurea Fermecată. - Da. Suntem blocaţi în trecut.
Părinţii nu s-au cunoscut.
Poate reuşesc să vă deschid portalul către viitor.
Faceţi tot ce puteţi ca Albă-ca-Zăpada să fure inelul acela.
Inelul!
Te duci undeva?
Când ai spus că bem ceva, mi-am imaginat un bar, un restaurant, un loc cu scaune.
Ai răbdare, am ceva mai bun. Ţine puţin.
- Ce naiba faci? - Butucul e totul.
Hai! Merită, crede-mă.
- Ce ţi-am zis? - Da, e frumos.
Vino!
Sus!
Care e povestea ta, Neal?
Interesantă exprimare!
Povestea mea e că am ieşit
dintr-o situaţie nasoală, care m-a cam chinuit.
- A fost nasol acasă? - N-a fost întotdeauna aşa.
Asta e problema. Cândva a fost minunat.
De ce nu te duci să îndrepţi lucrurile?
Nu pot. E vorba de tata.
- E un om rău? - La început n-a fost.
Dar s-a schimbat.
Atunci au luat-o lucrurile razna.
Înainte însă,
a fost frumos, aveam căminul meu.
Aşa îţi dai seama că ai într-adevăr casa ta.
Când pleci,
te copleşeşte un sentiment.
Ţi-e dor de ea.
- Te simţi bine? - Cred că da. Mulţumesc.
Eu sunt... Leia.
Aş vrea să pot spune că-mi pare bine.
Dar, date fiind împrejurările... Înţeleg.
- Cum te cheamă? - Nu îndrăznesc să spun aici.
Regina nu ştie cine sunt. Tăcând, îmi protejez familia.
E crudă, nu-i aşa?
Uite, ţi-e foame? Am luat-o de pe o tavă când am ieşit.
- Ce e? - Te-am văzut în sat, cu regina.
Am vrut să te ajut, dar...
Dacă ai fi încercat să mă eliberezi, ai fi ajuns aici cu o zi mai devreme.
De ce te-a închis?
Ştiam unde se ascunde Albă-ca-Zăpada, dar nu i-am spus reginei.
Ai renunţat la libertatea ta pentru a ei?
Da. Cred că e nevinovată.
Cât mai stai aici?
La fel ca tine. Încă o noapte.
O noapte? De ce, s-a îmbunat Regina?
Nu. O noapte fiindcă mâine toţi cei de aici vor fi executaţi.
A FOST ODATĂ CA NICIODATĂ
Ţi-am zis eu că te găsesc!
Orice ai face, te voi găsi întotdeauna.
Doar aşa poţi prinde o femeie? În capcană?
E singurul mod de a prinde o hoaţă netrebnică.
Eşti într-adevăr fermecător, Făt-Frumos!
- Am nume, să ştii. - Nu-mi pasă. Ăsta ţi se potriveşte.
Dă-mă jos de-aici, Făt-Frumos!
De ce aş face asta?
ALBĂ-CA-ZĂPADA CRIMĂ ŞI TRĂDARE
Albă-ca-Zăpada...
Linişteşte-te, nu te dau pe mâna reginei. Vreau doar inelul pe care l-ai furat.
- Nu-mi plac bijuteriile. - Aşa e. Am observat.
- Nu e la mine inelul. - Oare de ce nu te cred?
Ar trebui s-o crezi. Spune adevărul.
Prinţul Charles. Balul a fost încântător.
Carnea de oaie a fost un pic arsă, dar se mai întâmplă.
Inelul tău nu e la Albă-ca-Zăpada.
Ştiu la cine e. La prinţesa mea.
Am nevoie de ajutorul tău ca s-o recuperez.
E la ea inelul meu? Înseamnă că m-au jefuit două femei.
- Unde e? - Asta e problema. În castelul reginei.
De fapt, asta nu e o problemă.
Îi cunosc fiecare colţişor. A fost al meu.
Vă pot duce înăuntru, dar nu de aici. Daţi-mă jos.
Tu îţi vei primi prinţesa, iar tu, inelul.
Iar eu n-am să-ţi mai revăd fermecătorul chip.
Scuzele mele, duduie!
Te distrezi, nu-i aşa, Făt-Frumos?
Nu e vina mea că faţa ta e lipită pe toţi copacii din pădure.
Ce ai la gât? Credeam că nu-ţi plac bijuteriile.
Nu-ţi bate tu capul. Nu, ai grijă!
- E o armă! - E praf.
E praf de zâne. De la o zână întunecată.
Preface şi cei mai temuţi duşmani în ceva ce poate fi zdrobit uşor.
- Îl păstrez pentru cineva anume. - Pentru regină?
Acuzaţiile de pe afişe sunt minciuni.
Dar asta n-a împiedicat-o să încerce să mă omoare. De-asta vreau să plec.
De-asta am încercat să te jefuiesc. Ca să plec cu o corabie de piraţi.
Ce ai făcut de i-ai stârnit mânia?
Dă vina pe mine că i-am distrus viaţa.
I-ai distrus-o?
Da.
Am ajuns!
Avem nevoie de ajutor ca să trecem de străjile ei.
Aşteptaţi aici. O să intrăm noaptea.
Mă întorc cu ajutoare.
Aştepţi cu nerăbdare nunta?
Mă însor cu fata lui Midas. De ce n-aş fi nerăbdător?
Nu vreau să mă amestec, dar nu pare a fi alegerea ta.
Am crezut întotdeauna că mă voi căsători din dragoste.
Şi iată-mă pe cale să intru
într-un fel de afacere.
O fuziune a două regate.
Nu ştiu, chinul ăsta mă face să mă întreb dacă iubirea adevărată există.
Cândva eram de aceeaşi părere.
Am cunoscut fata potrivită şi totul s-a schimbat.
- Prinţesa Leia, cea pe care o salvăm? - Da.
Aş merge până la capătul lumii pentru ea. Sau al timpului.
- Şi ea pentru tine, bănuiesc. - Nu ştiu.
- Ce e? - E complicat.
Familia? Pe mine tata mă pune într-o situaţie imposibilă.
Da. Nu sunt sigur că părinţii ei sunt de acord cu mine.
Ar fi nebuni să nu fie, date fiind eforturile tale ca s-o salvezi.
Sper să ţii minte asta.
- Ce-a fost asta? - Vom afla.
Hei! Cine naiba eşti?
Scufiţa Roşie. Sunt prietena Albei-ca-Zăpada.
M-a trimis să vă ajut să intraţi în castel.
- Cum? - Veţi vedea.
Ce e ăla?
E al părinţilor mei. E inelul lor de cununie.
- Ţi l-au încredinţat ţie? - Într-un fel.
Trebuie să li-l înapoiez.
E cumplit să fii departe de familie.
Da.
Timpul trece, dar durerea nu se potoleşte.
E tot mai mare.
Poate fiindcă ştiu că n-am să-i mai revăd.
Dacă ar fi aici mama, mi-ar spune să-mi păstrez speranţa.
Păstrează-ţi-o şi tu. Cine ştie, poate că veţi fi din nou împreună.
Nu cred. Sunt convinsă că ei cred deja că am murit.
- Nu peste mult, va fi adevărat. - Poate că nu.
Dă-mi lingura ta.
Ce faci?
Butucul e totul.
Ai reuşit!
Ce aştepţi? Pleacă! Du-te!
- Mă bucur că lupul e de partea noastră. - Da, e fioroasă.
Să ne grăbim! Când se trezeşte, ne va ataca.
Aşteptaţi! Vine cineva.
- Swan? - Hook!
Ce naiba faci? Aveam de gând să te salvez!
Mă salvez singură.
Trebuie să aflăm al cui e ăsta.
E al meu.
- Cum plecăm? - Haideţi după mine.
Albă-ca-Zăpada mi-a spus unde ne întâlnim cu ea.
Mulţumesc, Leia.
Swan, doar n-ai făcut asta!
Urma să fie executată. N-am putut s-o las să moară.
- Nu-i poţi schimba soarta. - Trebuie să ne grăbim.
Trebuie s-o găsim pe Albă-ca-Zăpada.
Nu te credeam aşa proastă încât să te furişezi în propria ta casă.
Dar dacă ai fost aşa proastă încât s-o pierzi...
Nu te apropia!
- Crezi că mă tem de praf de zâne? - E de la o zână întunecată.
- De unde-l ai? - Nu contează.
Intenţionez să-l arunc spre tine.
Crezi că mă opreşti dacă mă prefaci în gânganie?
Nu, dar apoi te voi călca.
Ai de gând să mă omori?
Nu cred că eşti în stare de asta, Albă-ca-Zăpada.
Magia neagră e punctul meu forte, nu al tău.
Străjeri!
E timpul să suferi cum am suferit eu.
A fost o greşeală, Regina.
N-am ştiut că, dacă-i spun mamei tale, se va împotrivi nunţii. Eram o copilă.
O copilă care n-a învăţat cea mai elementară lecţie.
Toate faptele au consecinţe.
N-ai decât să mă omori, Regina.
Dar regatul acesta nu va fi niciodată al tău.
Va muri în seara asta.
- Ce e? Ai găsit-o pe Albă-ca-Zăpada? - Mă tem că da.
- Să mergem repede acolo! - Nu putem.
Nu!
După moartea fratelui meu,
am retrăit la nesfârşit acel moment cumplit.
Nu te chinui aşa, draga mea.
În asemenea momente, nu putem decât să trăim aici şi acum.
Aici şi acum.
Sunt încă aici.
Cum e cu putinţă? Am văzut-o murind.
Nu m-aş fi născut.
- Ar fi trebuit să dispari. - Întocmai.
- Atunci poate că... - Trăieşte?
Dacă Albă-ca-Zăpada trăieşte, trebuie s-o găsim!
Gânganie afurisită! Să ne întoarcem la castel, s-o căutăm.
Poate e un truc al Reginei.
Nu. Regina crede că Albă-ca-Zăpada e moartă.
Nu te mişca, draga mea!
Stai! Nu-i face rău!
Albă-ca-Zăpada mi-a spus ce i-ar face praful ei reginei.
A spus că ar preface-o în ceva ce poate fi zdrobit uşor. O gânganie.
Crezi că s-a transformat în asta?
Dacă a calculat bine momentul, ar fi putut scăpa de sfera de foc.
Şi-a înscenat moartea şi a zburat.
Da, ea e. Trebuie să găsim o cale de a o aduce înapoi.
Spune ceva.
Minunat! Cine vorbeşte gânganeza?
Mă cheamă pe mine.
- Zâna Albastră! - Da. Iar tu cine eşti?
- Leia. - Nu.
Dar păstrează-ţi secretul. Cred că e mai bine aşa.
- O poţi aduce înapoi? - Magia neagră i-a făcut asta.
Magia albă o poate desface.
Trăieşti!
- Aşa se pare. Mulţumesc. - Albă-ca-Zăpada!
Scufiţa Roşie!
Lucrurile au revenit la normal, draga mea.
Da.
Cred că ar trebui să-ţi mulţumesc.
M-ai salvat.
Aşa se cădea.
Mă duc la pârâu după apă. Îţi pot umple plosca, dacă vrei.
Mulţumesc.
Încep să se apropie unul de altul. Asta e bine.
Aşa o fi, Swan, dar avem altă problemă.
N-am putut să n-o salvez.
E nobil, dar ar trebui să fie moartă.
Prezenţa ei în Pădurea Fermecată poate avea urmări neaşteptate.
- E o femeie nevinovată. - Poate copilul ei va deveni criminal.
Sau se îmbată într-o noapte, dă cu calul peste un pitic şi rămân doar şase?
Cine ştie? Mai bine să nu aflăm. Locul ei nu e aici.
Ştiu ce putem face.
O luăm cu noi.
În viitor?
Nu poţi rămâne aici. Trebuia să mori acum câteva ore.
Nu înţeleg. Vreau să mă întorc la ai mei.
Ei trebuie să creadă că ai murit. Aşa s-a întâmplat.
- Ai încredere în noi! - Cu tot respectul, dar nu am.
Nici nu vă cred. Dacă nu cumva mă răpiţi, mă duc la familia...
În cazul ăsta, te răpim.
Am ştiut eu că ai vână de pirat, Swan!
- Ce-a păţit? - Se odihneşte. Ce e?
Aţi văzut-o pe Albă-ca-Zăpada? A mers la pârâu, dar nu s-a...
Mi-a luat inelul!
Da? Ştii cumva unde s-a dus?
Voia să plece cu o corabie de piraţi.
De aici se ajunge în port doar pe Podul Trolilor.
- Nu... - Swan, aşteaptă!
Nu acolo vrei să fie? Nu acolo l-a salvat pe tatăl tău de troli?
Ba da, dar a reuşit fiindcă avea o armă, praful.
Pe care l-a folosit deja. Fir-ar să fie!
Hai! Au nevoie de ajutor!
Bine!
ALBĂ-CA-ZĂPADA CRIMĂ ŞI TRĂDARE
Albă-ca-Zăpada! Spune-i reginei că e în viaţă.
Du-te! Sunt în spatele tău!
Ţine-te după mine! Ei nu cunosc pădurea aşa cum o cunosc eu.
Sângele regal e cel mai dulce.
Opriţi-vă!
Lasă sabia! Altfel vă prefac pe toţi în gângănii!
E praf de zână întunecată.
Daţi-i drumul, altfel o să vă dau jos de pe talpa cizmelor mele!
- Nu vrem probleme. - Bine.
Daţi-mi un motiv să uit ce s-a întâmplat.
- M-ai salvat. - Aşa se cădea.
Dar cum? Ai folosit deja praful.
E nisip.
Trolii nu sunt renumiţi pentru inteligenţa lor.
Să mergem! Poate se întorc.
Stai!
- Cred că vrei asta. - Da, aurul.
Se pare că n-au avut nevoie să-i ajutăm.
Iar tu nu te poţi însura fără ăsta.
Nu e genul tău, nu?
Pot afla într-un singur mod.
Nu, nu e deloc genul meu.
Sunt sigură că-i va plăcea logodnicei tale.
Nu plânge, Swan.
Nu toţi au ocazia să-şi vadă părinţii îndrăgostindu-se.
Oriunde te-ai duce, ai grijă.
- Dacă ai nevoie de ceva... - Mă vei găsi.
Întotdeauna.
Aproape că cred asta.
- Se îndepărtează. - Nu-i nimic.
Aşa a fost prima dată.
Le-a luat o vreme până au acceptat ce simt.
E trăsătură de familie.
Priveşte! Am reuşit!
Ştii ce înseamnă asta?
Asta păţesc oamenii
sau, în cazul ăsta, trolii care mă dezamăgesc.
Găseşte-o pe Albă-ca-Zăpada!
Am să-i distrug fericirea,
şi de-ar fi ultimul lucru pe care-l fac!
- Am reuşit! - Părinţii tăi sunt împreună?
- Da. Suntem gata de plecare. - Văd.
- Aţi adus şi un bagaj cu voi. - E o poveste lungă.
Cum merge, poţi deschide portalul?
Nu.
- Atunci la ce lucrezi? - E pentru mine. Un leac de uitare.
Ştiu prea mult despre viitorul meu. Îl pot proteja doar uitând.
Ai zis că bagheta ne ajută!
Bagheta... Se pare că doar cine a folosit portalul îl poate deschide din nou.
Dacă nu puteţi face magie, mă tem că nu vă duceţi nicăieri.
Puteţi?
- Aşa credeam şi eu. - Vrei să rămânem aici?
- Cum îţi mai protejezi viitorul? - Exact asta vreau să fac.
Vrea să ne omoare!
Nu, vă duc într-un loc sigur, unde nici eu nu îndrăznesc să merg,
unde păstrez magiile prea întunecate sau imprevizibile şi pentru mine.
Rumplestilts...
Nu!
Cel puţin, ne-a făcut o favoare.
Sunt al naibii de chipeş din nou!
Nu atinge nimic! Dacă Rumple se teme de astea, sigur are motiv.
- Caut o cale de ieşire. - Nu cred că există.
Ce rost are? Nu putem redeschide portalul.
Dar tu poţi. A zis că avem nevoie de magie.
- Eşti Salvatoarea. Poţi. - Nu mai pot, mi-am pierdut puterile.
Zelena a murit, i s-au desfăcut vrăjile. Ţi le-ai recăpătat.
Dacă aş putea, aş face. Crezi că mă prefac?
Fără magie, îţi e mult mai uşor să fugi la New York
şi să te prefaci că eşti altcineva.
Ascultă-mă, Swan, nu eşti! E timpul să nu mai fugi.
Crezi că eu nu ştiu asta?
Da, am fugit, aşa am supravieţuit. Dar, crede-mă, vreau să reuşesc.
Vreau să mă întorc. Vreau să nu mai fug.
Ce te-a făcut să te răzgândeşti?
Momentul când am văzut-o pe mama murind.
Gândul că a murit.
Ai văzut ce s-a întâmplat.
Am simţit o mare uşurare văzând-o teafără şi am strâns-o în braţe.
Şi ştii ce am văzut în ochii ei?
Nimic.
Nu ştia cine sunt.
Am salvat-o şi am pierdut-o în aceeaşi clipă.
Asta îi fac de când am cunoscut-o.
Trebuie să înceteze.
Când Henry m-a adus la Storybrooke, mi-a zis că sunt Salvatoarea.
Nu înţelesesem ce făcea cu adevărat.
Nu mă aducea înapoi ca să rup un blestem.
Mă aducea acasă.
- Neal avea dreptate. - În ce privinţă?
Nu ai o casă a ta până nu ţi se face dor de ea.
Fiind cu părinţii mei şi, de fapt, nefiind cu ei,
nu mi-a fost niciodată mai dor de ei.
Storybrooke... e casa mea.
Ce e?
Uită-te în jos.
Cred că ţi-ai recăpătat magia.
Mergem?
Bravo, Swan!
- L-ai deschis! Stai! - Dă-mi drumul!
- Ce se întâmplă când îmi găsesc fiul? - Credeam că vrei să uiţi.
- Înainte, trebuie să aflu. Mă iartă? - Da.
Dar? Ce anume nu-mi spui?
- Spune-mi, altminteri nu mai pleci! - Moare.
Te iartă. Te-a iubit.
A murit ca să ne salveze pe toţi. Nu face să fi fost în zadar!
Nu, pot schimba asta! Îmi pot salva băiatul!
Crezi că poţi schimba viitorul, dar poate l-ai înrăutăţi!
Şi eu l-am iubit. Am vrut să-l salvez.
A murit ca erou. Nu-i poţi lua asta!
Trebuie să bei leacul!
Trebuie să uiţi tot ce ţi-am spus!
Ce naiba fac aici?
APEL DAVID ACCEPTĂ REFUZĂ
Doamne!
Spune-i unde e. Ai grijă să nu se sperie.
- Tu unde te duci? - Vreau să văd pe cineva.
Emma!
- N-ai răspuns. Eram îngrijoraţi. - E totul bine. Sunt acasă.
- Adică nu mai pleci? - Da, nu mai plec nicăieri.
Rămânem la Storybrooke?
Da, aici e locul nostru. Aici e familia noastră.
Mamă, tată, mi-a fost dor de voi!
Adică tu eşti prinţesa Leia?
- Frumos nume de împrumut! - Eram la ananghie.
- Eşti, oficial, una dintre noi. - Prinţesă de basm, în sfârşit!
Da. Iar prima mea dorinţă de prinţesă este
să-mi spuneţi numele copilului.
Asta... Eşti pregătită?
Scuzaţi-mă! Îmi acordaţi o clipă atenţia voastră?
Aşteptăm de mult această ceremonie de încoronare.
Venirea pe lume a fiului nostru e o mare bucurie pentru toată familia.
Îi punem numele unui erou,
al unui om care ne-a salvat pe toţi.
Un om pe care l-am iubit şi care ne-a iubit.
Oameni buni din Storybrooke,
e o mare bucurie să vi-l prezentăm pe fiul nostru,
prinţul Neal.
Mă bucur tare mult să te cunosc, Neal!
LA BUNICUŢA
Crezi că Rumplestiltskin are dreptate?
Apar în carte acum.
A zis că, în afară de mica noastră aventură, totul va reveni la normal.
- Crezi că a revenit? - Are dreptate.
Altfel mi-aş aminti de fata aia pe care am sărutat-o în cârciumă.
Ce ar dovedi asta?
Ştiu cum săruţi. Aş fi mers după ea.
Dar n-am mers. Viaţa mea e la fel ca înainte.
Da, romul o fi de vină.
Totul a revenit la normal.
Eşti un erou, Swan.
Şi tu. Îţi mulţumesc, Killian.
Că ai venit după mine la New York. Dacă n-ai fi venit...
Era datoria mea.
Cum ai făcut? Cum ai ajuns la mine?
Se apropia blestemul.
Am cârmit Jolly Roger cât am putut de iute, ca să-l depăşesc.
- Ai depăşit un blestem? - Sunt un căpitan al naibii de bun.
După ce am ieşit din raza lui, am ştiut că zidurile sunt coborâte.
Puteam trece din nou dintr-o lume în alta, cu un bob magic.
E greu să faci rost de boabe fermecate.
Nu şi dacă dai în schimb ceva preţios.
- Ce ai dat? - Corabia, fireşte.
Ţi-ai dat corabia pentru mine?
Da.
E o mare onoare să oficiez această cununie.
Spuneţi-vă jurămintele.
Rumplestiltskin, povestea asta a noastră...
N-a fost niciodată uşor.
Te-am pierdut de atât de multe ori.
Te-am pierdut în faţa întunericului, a slăbiciunii
şi, în cele din urmă, a morţii.
Dar acum îmi dau seama...
Îmi dau seama că nu mi-am petrecut viaţa pierzându-te.
Mi-am petrecut viaţa găsindu-te.
Belle, când ne-am cunoscut,
nu eram doar neiubit şi neiubitor.
Eram un duşman al iubirii.
Iubirea îmi adusese doar durere.
Îmi ridicasem ziduri în jurul meu.
Dar tu le-ai doborât.
M-ai adus acasă.
Ai adus lumină în viaţa mea şi ai alungat întunericul.
Îţi mărturisesc
că nu voi uita niciodată cât de departe e cel care eram de cel care sunt acum.
Îţi datorez mai mult decât ţi-aş putea spune vreodată.
Cum poţi vedea omul din spatele monstrului, nu voi şti niciodată.
Dar monstrul acela nu mai e.
Omul din spatele lui are cusururile lui,
dar toţi avem.
Şi te iubesc pentru ele.
Uneori, cea mai bună carte are coperta prăfuită.
Uneori, cea mai bună ceaşcă e ciobită.
Hai să stăm aici.
- E Regina cea Rea! - S-a schimbat.
E alt om, ai să vezi. Eu... Aşteaptă aici.
Regina, trebuie să-ţi spun ceva.
Am adus pe cineva din trecut.
O femeie, şi crede că eşti...
Rea.
Merg după ea. Am liniştit-o, dar e o situaţie delicată.
- Cred că, dacă te cunoaşte, va vedea... - Înţeleg.
Regina, aş vrea să ţi-o prezint pe...
Marian?
Robin?
- Am crezut că n-am să te mai văd! - Nici eu pe tine!
- Mamă? - Roland!
Copilaşul meu! Roland!
Tu!
Tu ai făcut asta?
Am vrut doar să-i salvez viaţa.
Eşti la fel ca mama ta. Nu te gândeşti la consecinţe.
- N-am ştiut! - Bineînţeles că n-ai ştiut.
Roagă-te să nu mai fi adus şi altceva.