Din episoadele precedente...
- Cine eşti? - Elsa. O caut pe sora mea.
Belle a readus iubirea în viaţa mea. Am început cu o minciună.
Ea crede că are pumnalul.
- Regina, ţi-o prezint pe Marian. - Sunteţi împreună?
A picat curentul. Ce vei face?
- Eu? - Tu eşti primăriţa acum.
Doar eu am puterea asta. Ar trebui să pot topi gheaţa.
Ştiu că pare ciudat la prima vedere, dar te vei obişnui cu oraşul ăsta.
Lui Roland îi place aici.
Adoră să privească bărcile în port, să mănânce La Bunicuţa.
- Şi îngheţata! - Da.
- Cum de-am uitat de îngheţată? - Îmi iei o îngheţată, te rog?
Cred că mama ta a văzut suficiente ciudăţenii.
- Ar trebui să ne întoarcem în tabără. - Te rog, mamă! Regina mă lăsa.
Cum să nu!
O îngheţată cu ciocolată pentru omuleţ...
- Mulţumesc! - Cu plăcere.
...şi una pentru tatăl lui arătos. Nu cred c-am cunoscut-o pe frumoasa mamă.
- Ea e Marian. - Mă bucur să te cunosc în sfârşit.
După supliciul prin care ai trecut, îţi dau o îngheţată din partea casei.
- Ce aromă preferi? - Nu ştiu.
În lumea noastră, singurele arome erau cele de pământ şi noroi.
În lumea asta, am evoluat.
Îngheţata rezolvă orice problemă, îţi spun eu.
- Mulţumesc, eşti amabilă. - Nu, eu îţi mulţumesc.
Mă unge la suflet să văd o familie fericită ca a voastră.
A FOST ODATĂ CA NICIODATĂ
Îmi pare rău să te dezamăgesc, dar n-am văzut-o niciodată.
Atunci cum a ajuns în urna ta, în tainiţa ta secretă?
Dacă vrei să ştii cum a ajuns acolo, e chiar lângă tine, dră Swan.
Întreab-o pe ea.
M-a întrebat, dar nu-mi amintesc. Mi-am pierdut memoria.
E o afecţiune obişnuită prin părţile astea. Păcat.
După cum vedeţi, multe obiecte ajung în posesia mea.
Urne, coliere, fel şi fel de lucruri. Nu le cunosc trecutul tuturor.
- Doar dacă ai ceva de câştigat, nu? - Da, a fost adevărat cândva.
De curând însă, viaţa mea s-a schimbat.
Mi-am pierdut fiul, m-am căsătorit.
S-ar putea spune că am început o viaţă nouă.
- Nu uita că-mi voi da seama dacă minţi. - Am o sugestie mai bună.
- Să folosească Belle pumnalul. - Nu, Rumple, nu-i nevoie!
Nu! Dra Swan vrea dovezi şi sunt bucuros să cooperez.
Bine.
Îţi poruncesc, Întunecatule, să le spui adevărul!
Adevărul este aşa cum v-am spus deja.
Nu ştiam că este cineva înăuntru.
Nu ştiu nimic despre Elsa şi sora ei.
Dar sper să o găsiţi.
Deci nu se ştie nimic de Anna? N-a văzut-o nicio iscoadă?
De când m-ai întrebat acum zece secunde? Nu, dar nu va păţi nimic.
Am văzut-o înfruntând lupi, monştri de zăpadă
şi pe imbecilul ăla din Insulele Sudice.
- Hans. - În fine.
Ideea e că-şi poartă singură de grijă, aşa că nu-ţi mai face griji.
- Nu pot să stau degeaba, mă duc după ea! - Mi-a zis să te opresc dacă încerci.
Nu poţi, sunt regina!
Motiv pentru care trebuie să stai în Arendelle.
Da, Anna avea dreptate. Asculţi de logică şi argumente.
Momentan, regatul e mai important decât Anna.
- Mă cunoaşte prea bine. - Nu eşti greu de înţeles.
Eşti sentimentală, sub aura ta de "Dă-mi ascultare, sunt regina".
- De ce mă irită complimentele tale? - Te obişnuieşti după ce mă cunoşti.
Maiestate, scuzaţi-mă de deranj, dar am veşti de la o iscoadă.
- Aţi găsit-o pe Anna? - Nu, dar au găsit altceva.
Ce scrie?
În Munţii Sudului este o armată care se îndreaptă spre Arendelle.
E condusă de prinţul Hans.
Ştiu munţii ăia ca-n palmă. Mă duc să văd ce plănuieşte.
Nu ştiam că responsabilul cu gheaţa are un cuvânt de spus.
Nu are. Nu te duci nicăieri, e prea periculos!
Văd că începi să ţii la mine.
Nu vreau să te găsească Anna mort când se întoarce.
- Voi fi foarte atent! - Nu te duci nicăieri!
După cum ai spus, eu sunt Regina. Lasă-mă pe mine să rezolv problema.
BIROUL PRIMARULUI
Bună!
Intră şi ia loc.
- Te ajut? - Mă descurc.
Vrei să ţii prima dezbatere publică cu bebeluşul în braţe?
Sunt obişnuită să jonglez mai multe.
- Poate, dar sunt cam multe. - E adevărat.
Încep să-l respect tot mai mult pe bufonul de la curte.
Rupert era un om deosebit. Eşti sigură că...
Mi-am recâştigat regatul, ai uitat? Mă descurc cu atâta lucru.
Bună ziua, tuturor! Bun venit la prima dezbatere publică!
Mult prea mult timp, primăria a fost un loc de temut.
Eu vreau ca cetăţenii să vină şi să contribuie.
Aruncaţi un ochi pe programul pe care l-am tipărit.
Ce-i cu zidul de gheaţă?
E la punctul patru. Ajungem şi la asta imediat.
Propun să sărim la patru! Cine este pentru?
- Da! - Nu, e... Bine, mă pot adapta.
Nu vă faceţi griji din cauza zidului de gheaţă.
Momentan, înconjoară tot oraşul, dar...
- Tot oraşul? - Vorbeşti serios?
Nu vă... Calmaţi-vă!
- Nu face rău nimănui. - Am mai trecut prin aşa ceva.
Nu zidul e problema, ci persoana care l-a făcut!
La punctul cinci. O cheamă Elsa şi e prietena noastră.
- Mi-a îngheţat camioneta! - Şi monstrul care a atacat-o pe Marian.
N-am nimic, sincer.
Am vorbit cu Elsa şi vom rezolva problema în curând.
Nu vor mai apărea alte probleme.
Putem reveni, vă rog, la punctul unu?
- Putem... - Marian! Marian!
RESTAURANTUL LA BUNICUŢA
Nu ştiam ce mai citeşti în ultima vreme.
Sunt grozave. Mult mai mişto decât algebra.
- Mersi, dar nu era nevoie. - Mi-a făcut plăcere, dar nu te obişnui.
E curios că revistele astea sunt doar cerneală şi hârtie,
dar ce scrie în cartea de poveşti devine realitate.
Te face să te întrebi cine a scris-o.
Cartea de poveşti? Nu ştie nimeni.
Fii serios! Ştii absolut orice despre cartea aia.
Ai citit-o din scoarţă în scoarţă. N-ai dat de niciun indiciu?
Ce pui la cale?
În poveştile din carte sunt descrisă ca o ticăloasă.
Ticăloşii sfârşesc mereu prost,
aşa că vreau să aflu cine a scris-o şi să-l fac...
...să-l rog să-mi scrie un final fericit.
- E o prostie? - E o idee extraordinară!
Trebuie să rescriem cartea, fiindcă greşeşte în privinţa ta!
- Trebuie să găsim indiciile. - Noi? Vrei să mă ajuţi?
Va fi secretul nostru.
Ca Operaţiunea Vipera pe care ai avut-o cu Emma.
Cobra, dar da. Îi vom spune Operaţiunea...
Mangusta.
Excelent! "Operaţiunea Mangusta" rămâne.
Regina, putem vorbi ceva?
- Ce cauţi aici? - S-a întâmplat ceva cu Marian.
Scuze, dar n-am ştiut la cine să apelez. Am nevoie de ajutorul tău!
- Cum se simte? - Nu-i bine. E din ce în ce mai rece.
- Mulţumesc c-ai venit, Regina. - Nu-mi mulţumi încă.
- Ce caută tabloul ăla aici? - Am vrut să personalizez biroul.
Ai reuşit... oribil.
Poţi s-o ajuţi?
E magie puternică. N-o pot opri, dar poate reuşesc să încetinesc procesul.
Ce s-a întâmplat?
Poate ştie noua ta prietenă. În fond, monstrul ei a atacat-o pe Marian.
- Dar noi l-am provocat. - Nu-i magia mea. Altcineva e de vină.
- Şi ar trebui să te credem? - Dacă spune că nu-i vina ei, nu e.
- Cum rupem vraja? - Doar un gest de iubire o poate rupe.
Sărutul iubirii adevărate.
Atunci să nu mai pierdem timpul.
De ce nu merge?
Am văzut asta. Când Frederick a devenit statuie de aur...
- Cine-i Frederick? - E complicat.
Deci gheaţa e un fel de barieră? Nu putem face nimic?
Fiecare blestem e diferit. Trebuie să-l cercetez în detaliu.
Mă duc să aflu cine e de vină până nu se repetă.
Ia-ţi ajutoare!
Ce vrei să spui?
Cu monstrul de zăpadă şi zidul de gheaţă,
se pare că trebuie să fii salvată.
Cred că eşti supărată şi te răzbuni pe cine nu trebuie.
Mă descurc singură.
Mie îmi place planul de bătaie, aşa că merg.
Nu, du-o pe Elsa la secţia de poliţie. Vor da vina pe ea când o să se afle.
- Prefer să-ţi salvez ţie viaţa. - N-am timp să mă cert cu tine!
Măcar o dată, fă ce-ţi spun!
Fac ce mi-a spus Elsa! În fine, în mare.
Da, bine, n-o ascult! Dar o să fie încântată, ai să vezi.
Doar că nu ştie încă. Stai pe loc, amice.
N-a exagerat, chiar are 12 fraţi.
Hans!
- Mai pune lemne pe foc, c-am îngheţat! - Sunt ocupat. Pune-ţi singur!
Aşa se vorbeşte cu fratele mai mare? Poate te arunc pe tine în foc.
Nu-i înţelept să-l insulţi pe viitorul rege al regatului Arendelle.
Nu crezi că-i cam devreme să ocheşti coroana, Hans?
- Nu uita ce-ai păţit ultima oară. - N-am uitat!
Dar atunci n-am avut asta.
Chiar dacă ar lua cu asalt castelul, i-aş îngheţa până să ajungă la poartă!
- E doar de faţadă! Ştie ce poţi face. - Şi ştie cum s-o înfrângă!
Nu trebuia să fii în altă parte, Kristoff?
Ba da şi am fost. Adică... Am fost să-l spionez pe Hans, bine?
- Mi-ai încălcat ordinul! - Osândeşte-mă după ce-ţi zic ce-am aflat.
Există o urnă într-o peşteră din Valea Nordului!
- Are puteri asupra celor ca tine! - Celor ca mine?
Cei cu puteri magice. Hans vrea s-o folosească pentru a invada Arendelle!
Maiestate, dacă ăsta e planul lui, ar fi bine să-l atacăm.
Nu pun în pericol atâtea vieţi! Trebuie să existe o cale să evităm războiul!
Cunosc valea, peştera şi scurtătura pe care ei nu o cunosc!
Dă-mi câţiva soldaţi şi voi distruge urna!
Îţi dau un sigur om.
Pe mine!
Elsa e problema! Astăzi e Marian, mâine va îngheţa toţi locuitorii!
Îmi place să vând ciocolată caldă, dar cineva trebuie s-o oprească!
N-o puteţi acuza fără să ştiţi toate detaliile!
Uită-te în jur! Cine mai poate îngheţa oameni?
Elsa este sigur vinovata!
Trebuie oprită înainte să rănească pe alţii!
A mai zis ceva Hans de urnă? Orice altceva?
Doar că îi închide pe cei ca tine şi că e foarte veche.
Ştii ce înseamnă asta? Că au mai fost alţii ca mine!
- Credeam că sunt singură. - N-ai fost singură. O ai pe Anna.
- O iubesc, dar nu suntem la fel. - Da, văd.
Ştii la ce mă refer. Suntem surori şi o iubesc, dar am puterile astea magice.
Ar trebui să mă înţelegi! Ai crescut cu trolii de piatră.
- Şi? - Tu eşti om şi ei sunt... pietre.
Sunt familia mea!
Mi-au vrut mereu binele şi nu m-am simţit niciodată singur.
- Eu nu văd aşa lucrurile. - Ai grijă!
Bun venit în Valea Nordului. Peştera e cam la 30 m dedesubt.
- Preferi o pârtie sau o scară spirală? - Nu, fără magie!
S-ar putea să vadă Hans şi ne dăm de gol.
- Ce propui? - Ceva mai rustic.
BRUTĂRIE
Stai!
Gata, e liber.
- Hai să mergem. - Nu merg cu tine.
Este cineva cu puteri ca ale mele. Vreau să aflu cine e.
- Nu mă ascund într-o secţie de poliţie. - Asta-i bine, fiindcă nu mergem acolo.
- Nu? - Nu cât timp Emma poate fi în pericol.
- Secţia e încolo. - Şi încolo ce e?
Cu ceva noroc, pericol.
Cortul lui Robin e în faţă. Ce anume căutăm?
Dacă cel care a vrăjit-o pe Marian are puteri ca ale Elsei, poate a lăsat o urmă.
- Deci ne despărţim şi căutăm ceva rece. - Exact.
- Strigă dacă ai nevoie de ajutor şi... - Da, ştiu.
Ieşi la iveală!
Cine eşti şi ce cauţi în cort?
- Depinde cine întreabă! - Şeriful.
Nu mă dau în vânt după şerifi, dar tu pari de treabă.
Presupun că n-ai să mă împuşti în spate.
Opreşte-te!
- Unde te duci? - Mai că l-am prins, dar am alunecat.
De asta avem doi şerifi.
Doi şerifi? Fir-ar al naibii! Nu-i cinstit!
Cine eşti?
Bine, vă spun.
Numele meu e Will Scarlet.
Făceam parte din ceata lui Robin Hood până ne-am certat.
- Ce căutai în cort? - Am auzit de Marian.
E oribil, dar cred că ştiu ceva ce-ar putea să ajute.
Nu-i aici, aşa că spune-ne nouă.
Sunt un hoţ! Am fost de când mă ştiu şi voi fi până mor!
Ştiţi ce fac hoţii când cade curentul?
- Trec la treabă. - Corect.
Mergeam pe strada principală
şi am văzut ceva ciudat în salonul de îngheţată.
Picase curentul de câteva ore, dar îngheţata era încă bocnă.
Cum e posibil aşa ceva?
Vraja îşi croieşte drum spre inimă.
- Când ajunge acolo, va muri. - Nu poţi să faci nimic?
S-ar putea să pot face ceva, dar trebuie să ai încredere în mine.
Am încredere în tine!
- O să-mi aducă Henry ce-mi trebuie. - Ce vrei să faci?
Ceva extrem.
Îmi cer scuze, dar sunt cam ocupat astăzi.
Şi eu care speram să fiu întâmpinat cu căldură de căitul dl Gold.
Am o afacere de administrat.
Dacă nu mi-ai adus nimic, mă tem că n-am cum să te ajut.
Se pare că am ceva de oferit. Tăcerea mea.
Ştiu că pumnalul pe care i l-ai dat lui Belle e făcătură.
Zău?
Te vânez de mult, Crocodilule, şi te cunosc mai bine decât mulţi.
Ştiu că n-ai lăsa pe nimeni să te controleze.
Nici măcar pe Belle.
Te aştepţi să te creadă fără nicio dovadă?
Aş putea să-i spun să te invoce cu pumnalul.
Când n-o să meargă, o să afle adevărul.
E o ameninţare foarte periculoasă.
Cum rămâne?
Sper că dra Swan merită.
Veşti bune! E de acord să ne ajute!
Firul ăsta de păr e de la Marian. Cineva a îngheţat-o.
Vrem să ştim cine.
Aveţi noroc.
Magia îşi schimbă forma, dar nu poate fi distrusă.
O vom întoarce la starea ei naturală.
Fulgi de zăpadă.
E magie asemănătoare cu a ta, drăguţă, deşi nu chiar la fel.
Ca şi fulgii de zăpadă, fiecare putere magică e unică.
- Foarte poetic. Cu ce ne ajută? - Magia caută magie asemănătoare.
Dacă o eliberez...
...o să-şi găsească drumul spre casă.
La persoana care a aruncat vraja.
Hai odată!
- Eşti depăşită. - Mă descurc.
Căruciorul îmi face mici probleme. Le fac prea complicate.
Vezi?
E probabil foarte complicat.
Cu noile responsabilităţi de mamă şi Storybrooke,
şi acum problema asta cu gheaţa. Sunt multe chiar şi pentru Albă-ca-Zăpada.
Mă descurc. Sper.
Copiii cresc foarte repede şi nu vreau să ratez nimic.
Mai ales că le-ai ratat la Emma.
Nu-mi amintesc să fi programat o şedinţă.
Îmi cer scuze, defect profesional. Să ştii însă că-i bine.
Nu-i sănătos să fie ataşaţi de părinţi.
Dacă îl laşi puţin singur, nu va păţi nimic.
Şi îţi va fi mai bine, crede-mă.
- Nu pare nimic în neregulă. - Era al naibii de frig înăuntru.
- Vând îngheţată! - Fără curent?
Ar trebui să te cred?
Oi fi eu hoţ, dar nu mint! Pot să v-o dovedesc!
Crezi că dacă intri iar cu forţa o să te ajute?
Taci o clipă, amice. Încerc să mă concentrez.
E puţin complicat.
- Trebuie să deblochez... - Cilindrii. Dă la mine.
- Te pricepi? - M-a învăţat Neal câteva şmecherii.
- Emma, nu pare să... - Aşteaptă. Ascultă.
- Nu aud nimic. - Exact.
Dacă nu se aude compresorul, n-au sistem de răcire.
Isteţul ăsta are dreptate. Ceva e în neregulă.
Uitaţi-vă în spate. Veţi vedea că am dreptate.
- Ca să vezi! - Se pare că-i datorăm scuze.
Ticălos...
- A fugit şi nu cu mâna goală. - Avem lucruri mai importante!
- Dacă fuge? - Îl prinzi tu.
- Oare? - Ce-i cu tine?
- Sunt tatăl tău! Vorbeşte cu mine! - Regina avea dreptate!
Nu pot salva nicio mâţă din copac. Nu sunt Salvatoare!
Eşti cam dură cu tine. Toţi avem zile proaste.
Eu am mai multe la rând.
Ştiu, dar nu-ţi pierde încrederea în tine. Ascultă la mine!
- Ce faci? - Las semne.
Sunt obişnuit să fug de stihii, nu să le urmăresc.
Zăpada nu-i aşa rea şi urmărim ceva magic.
Încerc să fug şi de magie când am ocazia.
Ce-i aşa amuzant?
Emma are puteri magice şi nu încerci să fugi de ea.
Mai degrabă fuge ea de mine.
Poate crede despre piraţi ce crezi tu despre magie.
M-am străduit să mă schimb, deşi nu-i aşa rău să fii pirat.
Mai ales unul fermecător ca mine.
Cred că eşti atât de încrezut, că omiţi ceva important.
- Nu-i vorba de tine, ci de ea. - Serios?
- Crezi că o cunoşti după câteva zile? - Semănăm foarte mult.
Când te apasă responsabilităţi mari, e greu să ai o fire deschisă.
Să ai încredere în oameni, chiar şi când îţi vor binele.
Uite urna!
Vezi? Ţi-am spus că ajungem înaintea lui Hans!
- Hai s-o distrugem. - Pot folosi magia acum?
Sau preferi s-o distrugi cu spărgătorul tău de gheaţă?
Mă cam doare mâna. Faceţi onorurile, Maiestate.
Mulţumesc, Maestre Gheţar!
Scrie ceva pe ea.
Cred că sunt rune futhark.
- Nu înţeleg. Ce crezi că scrie? - "Urnă periculoasă. Nu vă apropiaţi!"
Zic şi eu. Ce contează? Hai s-o distrugem şi s-o ştergem.
Poate scrie că mai sunt ca mine!
Sunt singura cu puteri magice. Vreau să ştiu de ce.
Ştiu ce vrei,
dar ar fi bine s-o distrugem pentru binele tău şi al regatului.
S-ar putea să nu mai am altă ocazie!
- Crede-mă, Elsa, e mai bine să... - Nu!
Vine cineva!
Hans şi fraţii lui. Trei dintre ei, cel puţin.
Luaţi urna!
Ajunge, vrăjitoareo! Dacă nu vrei să rămână sora ta văduvă.
N-ar fi văduvă, fiindcă nu ne-am căsătorit încă.
Dă-o încoace!
Imediat!
- Suntem pe drumul cel bun. - Da.
Uite-o!
- Uite! - Lasă-te jos!
- Ce-i ăla? - Nu ştiu, un aparat de vorbit.
Habar n-am! De obicei, apăs pe tasta Emmei şi ea răspunde.
Aţi sunat la Emma. Lăsaţi un mesaj.
De ce port porcăria asta după mine dacă nu răspunzi niciodată când sun?
Ştiu cine a îngheţat-o pe Marian. Vine în vestul pădurii.
- Ce naiba faci? - Scuze, n-am mai văzut pe nimeni ca mine.
Nu pare rea.
Aparenţele înşală, aşa că mai bine stăm la dos.
Nu ţin să fiu transformat în sloi de gheaţă.
- Cu el vrea să se mărite? - Eu n-am încercat niciodată s-o ucid.
N-am încercat s-o ucid. Am lăsat-o să moară.
- O distincţie importantă. - Dar pe tine te ucid cu plăcere.
- Nu-i face rău, te rog! - Atunci dă-mi urna.
Nu, Elsa!
Nu contează ce-mi face mie, dar nu i-o da!
- Stai! Ia-o, dar dă-i drumul! - Elsa!
Îmi pare rău, Kristoff! Trebuia s-o distrug când am avut ocazia.
Nu înţelegi? Dacă pune mâna pe urnă, soarta regatului e pecetluită!
Nu-i adevărat! N-am avut încredere în tine, dar acum am.
Găseşte-o pe Anna şi salvează regatul!
Nu vreţi să mai faceţi mişto de mine?
I-am învăţat minte şi am să te învăţ minte şi pe tine.
Locul tău nu-i în lumea asta. Locul tău nu-i nicăieri.
De aceea am să te trimit undeva unde va fi ca şi când n-ai exista.
Locuitorii din Arendelle mă vor primi cu urale,
fiindcă vor avea un conducător.
Nu un monstru ca tine.
Nu s-a gândit nimeni să verifice dacă e goală?
Cine eşti?
Din câte am auzit, cred c-ai spune că sunt un monstru.
Mi-ai salvat viaţa!
Ştiu din proprie experienţă. N-ar trebui să fie nimeni închis în urnă.
Mai ales cineva deosebit ca tine.
- El cine e? - E cu mine. Îl cheamă Kristoff.
E prietenul meu.
Am aşteptat destul. Trebuie s-o găsim pe Emma.
Îmi pare rău! Mă tem că nu vă pot lăsa să plecaţi.
- Ce? - Dă-i drumul imediat!
Nu când avem atâtea de discutat, scumpa mea Elsa.
- O cunoşti? - N-am mai văzut-o niciodată.
- Ai uitat doar. - N-aş uita pe cineva ca tine. Ca mine.
E magia trolilor de piatră. Absorb amintiri.
- Te-au aranjat bine, mă tem. - De ce mi-ar şterge trolii memoria?
Din acelaşi motiv pentru care i le-au şters şi Annei. Uneori e prea dureros.
O ştii pe Anna? Ce-a păţit?
Ceea ce păţesc toate persoanele obişnuite. Ajung să se teamă de noi.
Te întrebi cum ai ajuns în urna aia? Sora ta e de vină.
Ea te-a băgat acolo.
- Minţi! - Oare?
Oamenii din oraş sunt gata să te ardă pe rug.
- Din cauza ta! Ai rănit pe cineva! - Te referi la femeia aia, Marian?
- A fost un accident. - Nu-i adevărat!
Voiai să mă învinuiască pe mine! De ce?
Încercam să-ţi arăt ceva.
Până la urmă, toţi se întorc împotriva noastră.
Chiar şi prietenii, familia. Abia aşteaptă un motiv.
- Ce faci? - Nu te obosi, ţi-am neutralizat magia.
Când o să-l găsească, o să pară că-i vina ta.
Se vor întoarce împotriva ta şi te vor trata ca pe un monstru.
Vei şti că am dreptate.
- Nu! - Hei, Zâna Laptelui!
Emma?
- Ne cunoaştem? - Bineînţeles că nu.
Te ştiu din auzite.
Crezi că mă poţi înfrânge cu puterile tale?
Vom afla.
- Sunteţi teferi? - Da, n-am păţit nimic. Unde e?
A dispărut.
- Ai adus la viaţă un om de zăpadă? - Ai făcut încă un palat de gheaţă?
Da! Trebuie să ţi-l arăt!
E portretul meu preferat cu părinţii mei.
Surprinde cel mai bine zâmbetul mamei.
Sunt de acord.
- Ai cunoscut-o? - Da.
E sora mea.
Am ştiut de când mi-ai zis că eşti regină.
Am aşteptat momentul potrivit ca să nu te simţi copleşită. E prea mult?
Nu, eu.. Da, puţin. Mama nu mi-a zis că are o soră.
Sunt sigură că încerca să te cruţe de o poveste tristă.
Am fost închisă în urna aia de cei care se tem de magia noastră.
Dar asta s-a întâmplat de mult şi abia aştept să-mi revăd sora iubită.
- Unde e? - A murit în larg. Îmi pare rău.
Biata de tine.
Probabil te-ai simţit foarte singură când a murit.
Am rămas cu sora mea, Anna.
Acum însă lipseşte şi ea şi mă tem să nu fi păţit ceva.
O s-o găsim, împreună.
Ăsta e rolul familiei.
- Nici urmă de ea, nici măcar indicii. - Ce e, ai păţit ceva?
- O vom găsi. N-o asculta pe Regina! - Nu, e Crăiasa Zăpezii.
- N-o ştia doar pe Elsa, ci şi pe mine! - Eşti şerif, Salvatoare şi prinţesă.
- Cred că te ştiu toţi din Storybrooke. - E mai mult de atât!
Când mi-a rostit numele, mi s-a părut că-i ştiu vocea.
O să aflăm de unde o ştii, dar astăzi ai oprit-o.
- Ai fost extraordinară. - Că bine zici.
Ar trebui să mai căutăm. Poate îi găsim bârlogul.
Ca să încerce iar să te omoare? De asta ţi-am zis să te duci la secţie!
Cum te simţi?
Femeia aia minţea despre sora mea. Nu m-ar băga niciodată în urna aia.
Minţea despre trecut. Aş vrea să aflu adevărul.
Am aflat că trecutul se dezvăluie singur. Ai răbdare.
O s-o găsim, Elsa. Pe sora ta şi pe Crăiasa Zăpezii.
Presimt că aţi fost pioni. Cred că e vorba despre altceva.
Ce te face să crezi?
Eu te-am adus în lumea asta, Elsa, dar a fost din greşeală.
Crăiasa Zăpezii era deja aici.
Încep să cred că nu un Blestem a adus-o în Storybrooke.
Roland e cu Micul John.
Păcat că n-am putut să-i zic c-am făcut tot posibilul.
Sărutul iubirii nu rezolvă orice problemă.
Ştiu de ce n-a funcţionat sărutul şi nu-i ce cred toţi.
Sunt îndrăgostit de altcineva.
- Vorbeşti serios? - Da, dar...
Ştiu.
Ştiu că trebuie să te întorci la ea. Este încă soţia ta.
Îmi pare rău că te-am implicat în povestea asta.
Trebuie să faci curăţenie în tezaurul ăla, dar l-am găsit.
- Sigur vrei să încerc? - Da.
Gheaţa nu i-a ajuns încă la inimă. O putem ţine în viaţă.
O să rămână aşa pe vecie?
În viaţă, dar îngheţată?
Până găsim un leac.
Şi-l voi găsi!
- Swan, nu mă lăsa să beau singur! - N-am chef de băut sau de bărbaţi.
Îmi pare rău că nu te-am ascultat!
Ştiu că ai multe responsabilităţi,
dar, cândva, deşi suntem diferiţi, trebuie să ai încredere în mine!
Crezi că n-am încredere în tine?
- Nu de asta eşti supărată? - Am încredere!
- Atunci de ce mă respingi? - Fiindcă iubiţii mei mor!
Neil, Graham, chiar şi Walsh.
I-am pierdut pe toţi!
Nu vreau să te pierd şi pe tine.
Nu-ţi face griji în privinţa mea.
Mă pricep de minune să supravieţuiesc.
Nu te speria, drăguţă. Eu sunt.
Îmi pare rău că n-a ieşit cum ai vrut tu.
O să iasă.
Vom vedea.
Şi-a amintit dra Swan de tine?
Nu.
Asta-i bine, fiindcă s-ar putea să-şi amintească.
Şi tu nu vrei, nu-i aşa?
Eşti sigură că n-ai nevoie de ajutorul meu?
Când sunt gata să cădem la o înţelegere, te caut.
Abia aştept.
Ar trebui să-ţi cauţi un adăpost.
Se lasă gerul.