Din episoadele precedente...
Părinţilor nu le plăcea magia.
Există cineva care i-ar putea ajuta cu aşa ceva?
Este un bărbat, un vrăjitor foarte puternic.
Vreau să aflu cine a scris-o, să-l rog să-mi scrie un final fericit.
Va fi secretul nostru.
Te vânez de mult, Crocodilule.
Ştiu că pumnalul pe care i l-ai dat lui Belle e făcătură.
CU MULT TIMP ÎN URMĂ...
Arată-te, Întunecatule!
Tu nu eşti Vrăjitorul!
Nu, sunt Ucenicul lui.
Şi nu eşti primul Întunecat pe care îl înfrunt.
Nu vrei să ştii ce vei dezlănţui dacă deschizi cutia aia.
Atunci Vrăjitorul nu trebuia să aibă încrederea în cineva ca tine.
Din nefericire pentru tine, Zoso...
...nu sunt singurul în care are încredere.
O vrajă!
Făcută de Vrăjitor.
Nici unul care a cedat întunericului din inimă
poate să rupă vraja.
Piei!
Fiecare Întunecat a încercat,
dar niciunul nu va pune mâna pe ce e în cutia aia.
ÎN PREZENT
A FOST ODATĂ CA NICIODATĂ
- Sigur nu te deranjează? - Ba da, dar vreau să fii fericită.
- A apărut Crăiasa Zăpezii? - Nu, nici urmă de vrăjitoarea aia.
- Nu-ţi face griji, o s-o găseşti. - Ştiu, nu de asta am venit.
Atunci de ce-ai venit?
M-am gândit la ce-ai spus aseară despre responsabilităţi şi ai dreptate.
Repet, ştiu să-mi port de grijă.
Bun, fiindcă am venit să te invit la cină sau ceva de genul ăsta.
N-ar trebui să te invit eu?
Normal că eşti de modă veche la 300 de ani.
Blestemele şi Ţara de Nicăieri m-au învăţat multe,
dar sunt tot tânăr şi fermecător.
Accept cu o condiţie: plănuiesc eu întâlnirea.
- Ştiu să plănuiesc o întâlnire! - Tu ştii să prinzi monştri.
- Nu prad de la prima întâlnire. - N-ai ieşit încă cu mine.
Pe diseară!
Ce naiba?
Te simţi confortabil?
- Am venit să mai cădem la o învoială. - Nu.
Vei accepta. Dacă nu, Bella va afla adevărul despre pumnal.
Ai grijă! S-ar putea să rămâi şi fără cealaltă mână.
Curios că spui asta, căci despre asta am venit să vorbim.
Ai păstrat-o în toţi anii ăştia?
Ca să-mi amintească că trebuia să te omor când am avut ocazia.
- Poţi s-o pui la loc? - Da, dar de ce-aş face-o?
Am o întâlnire cu Emma.
Dacă decurge bine şi vrea s-o ţin în braţe, vreau să am ambele mâini.
Văd că şantajul te face romantic.
Mâna asta însă s-ar putea să te strice.
Ce naiba vrei să spui?
Asta e mâna celui care erai. Un pirat viclean şi egoist.
Dacă ţi-o pun la loc, nu se ştie cum o să te influenţeze.
Nu pun botul la minciunile tale astăzi. Nimic nu mă poate schimba cum eram.
Dă-mi mâna sau Belle află cu cine s-a căsătorit,
fiindcă, spre deosebire de mine, tu nu te-ai schimbat deloc,
Crocodilule.
Prea bine...
Să nu spui că nu te-am avertizat.
Recensământul de la primele două Blesteme.
Dacă Anna a fost în oraş, o vom găsi aici.
- Sunt foarte detaliate. - Astea sunt de la A la E.
Le-am adus şi pe celelalte.
Bun, fiţi sinceri. Cum îmi stă?
- Superb! - Ce-a zis mama ta.
- Ăsta-i corsetul? Şi rochia? - Asta e rochia.
Sora ta are o întâlnire foarte importantă în seara asta!
Să nu exagerăm.
Trebuie să mă mut la casa mea.
Dă-i pace! N-am avut ocazia să te trimitem la vreun bal.
Sigur nu vreţi să vă ajut? Poate ne ajută şi Hook.
Sora mea şi-a anulat nunta pentru mine. Nu vreau să se mai sacrifice nimeni.
- Să înceapă distracţia. - Bun.
Arăţi superb, Swan.
- Şi tu arăţi... - Ştiu.
M-am gândit că e timpul să mă îmbrac conform vremurilor actuale.
- Vai, tot tacâmul! - Emma?
- Asta e... - A mea? Da.
Întunecatul a fost amabil să mi-o dea înapoi.
Se pare că într-adevăr s-a schimbat.
Cum să-ţi spun acum, "căpitanul Mână"?
- "Killian" e suficient. - Bine.
Hai s-o ştergem până nu se apucă David să-ţi ţină predica de tată.
Nu te obosi, amice. Te asigur că fiica ta e pe mâini bune.
De asta îmi fac griji. Mai ales acum, că ai două.
Sunt fată mare!
- Sigur nu vrei să conduc eu? - Pa!
Am fost prea dur cu el?
Trebuia să vezi ce i-am făcut eu lui Kristoff.
E singura dată când am făcut pe cineva să transpire.
Apropo de asta, hai să vedem dacă aflăm ce-a păţit sora ta.
Rumplestiltskin, eşti aici? Uşa era deschisă.
La capătul holului, prima uşă pe dreapta!
Intră, drăguţă!
Numele meu e Joan. Speram că mă poţi ajuta.
E ceva în neregulă cu pielea ta? Nu că ai arăta ciudat. Am o cremă...
Nu te cheamă Joan!
Sunt expert în nume şi al tău e Anna din Arendelle.
Nu-i nevoie să ai secrete faţă de mine. Ştiu mai multe despre tine decât crezi.
Deci ştii pentru ce-am venit?
Vrei să ştii de ce părinţii tăi s-au aventurat în acest ţinut ciudat.
Sora mea crede că e vina ei, dar ştiu că se înşală. Mă poţi ajuta?
Întâmplător, părinţii tăi mi-au făcut o vizită în călătoria lor.
Se pare că cei care caută răspunsuri vin mereu la mine.
- Ce răspunsuri căutau? - Nu-ţi pot spune chiar aşa, drăguţă.
Vezi tu, pe lângă nume, îmi place să cad la înţelegeri.
Sigur, cad la înţelegere! Fac orice să-mi ajut sora.
Orice? Ador să aud asta!
La poalele Munţilor Întunecaţi, trăieşte un om foarte bătrân.
E irascibil din fire. Probabil mănâncă copii la micul dejun.
Vreau să-i pui poţiunea asta în ceai.
- Ce-o să-i facă? - Scuze, dar nu face parte din înţelegere.
Apropo de asta... un contract.
Semnează aici şi am să-ţi spun de ce m-au vizitat părinţii tăi.
Ce zici?
- Pot să te ajut cu ceva? - Da! Poate! Adică...
Pot să intru?
Abia am pus ceainicul pe foc. Ţine-mi companie la ceai şi biscuiţi.
Biscuiţi? Adică nu mâncaţi copii?
- Asta se spune despre mine zilele astea? - Da. Nu! Ei bine...
- Scuze! - Ce te aduce prin părţile astea?
În căminul unui presupus devorator de copii.
Încerc să o ajut pe sora mea, dar m-am cam abătut din drum.
Poţi sta la mine cât vrei.
Te asigur că biscuiţii sunt delicioşi şi sunt făcuţi cu făină.
Beţi ceaiul cu zahăr?
- Cum ţi se pare până acum? - Îmi place că nu-i La Bunicuţa.
Te-am văzut la o întâlnire acolo cu o maimuţă zburătoare. Pot mai mult.
A impus standarde înalte. M-a cerut de soţie.
- A încercat şi să te ucidă. - Că bine zici.
- Să comand ceva de băut? - În seara asta, nu.
De ce? Ţi-e teamă că voi fi şi mai irezistibil după câteva pahare?
Nu, vreau să fiu trează dacă apare Crăiasa Zăpezii.
Tot mai crezi că e aici pentru tine.
Sunt sigură. Am găsit o baltă lângă maşină azi.
O baltă? Ce dovedeşte asta?
Nu te-am adus aici ca să te gândeşti la Crăiasa Zăpezii.
Te-am adus aici să te distrezi.
La dracu'! Ce caută şeriful aici?
- Scuze! - Mulţu...
- Eşti teafăr, amice? - Serios?
- Poftim paharul, amice. - Cere-i scuze domnişoarei.
Killian! Hook, n-am păţit nimic.
Tu? Eşti hoţul care a şters-o din gelaterie.
Nu, nu mă duc după el. Sunt la o întâlnire.
N-am să-i permit unui hoţ să-mi strice seara.
Oraşul e înconjurat de un zid de gheaţă. N-are unde să fugă.
O să-l găsesc eu, dar nu-i permit să-mi strice seara.
Killian?
Nu-i nimic, era doar un pahar cu vin.
Scuză-mă, iubire. Nu ştiu ce m-a apucat.
Ochi de triton, solz de dragon, limbă de viperă, bot de şopârlă.
Ai grijă, Henry. Nu vrei să-ţi petreci adolescenţa ca broască.
Care dintre ele o va dezgheţa pe Marian?
Nici una.
Nu cred că am ceva care să desfacă vraja Crăiesei Zăpezii.
Fiindcă Robin Hood te iubeşte încă?
- Cine ţi-a spus? - Nimeni, dar ştiu chestiile astea.
Ştiu că sărutul n-a trezit-o, fiindcă el te iubeşte pe tine.
Dar e bine, nu? N-ar trebui să fii fericită?
De data asta, Henry...
...mă tem că eşti prea tânăr ca să înţelegi.
N-a fost rău.
Ai reuşit să mă faci să uit că oraşul e asediat de o crăiasă malefică.
Mă temeam că ieşirea mea de mai devreme a stricat întâlnirea.
Îmi cer scuze c-am exagerat.
Nu-ţi face probleme.
Vrei să intri la o cafea
cu părinţii mei, un nou-născut şi o maşină de gheaţă umană?
- Trebuie să mă mut la casa mea. - Aşteptăm până data viitoare.
Data viitoare? Nu-mi amintesc să te fi întrebat.
Fiindcă e rândul meu să întreb. Mai ieşi cu mine?
Bun.
- Noapte bună, Killian. - Noapte bună.
Cum a fost?
- Sunteţi încă treji. - Vrem să aflăm detaliile.
Să ştii că unii dintre noi nu vor să ştie tot.
Cum a fost? V-aţi mai dus undeva? V-aţi sărutat?
- Eu nu vreau să ştiu. - Chiar trebuie să mă mut. Noapte bună.
- Pare fericită. - Presupun că el chiar s-a schimbat.
Vă aud!
O să vedem, nu-i aşa?
- La naiba! - Nu zău!
Tu?
- Nu-i nimic de furat înăuntru. - S-o crezi tu.
- Eşti beat, du-te acasă. - Lasă-mă!
Ce naiba?
Dacă spui cuiva, eşti ca şi mort.
Reptila aia avea dreptate.
DOMNUL GOLD AMANET ŞI ANTICARIAT
- I l-ai pus în ceai? - Cum mi-ai spus.
- Şi l-a băut? - Până la fund.
Bun! Atunci o să trăiască!
Poţi să-mi zici acum de ce-au venit părinţii...
Stai puţin! Cum adică "va trăi"?
Va trăi, fiindcă a băut antidotul pe care i l-ai dat.
- Antidot? Pentru ce? - Otravă?
- Credeam că poţiunea e otravă! - Nu, otrava a băut-o ieri.
- Ţie ţi-am dat antidotul. - Nu i l-am dat.
De ce? Aşa ne-a fost înţelegerea.
Ne trebuie alt antidot! Trebuie să mergem să-l ajutăm!
Mă tem că-i prea târziu, drăguţă.
Trebuia să faci cum ţi-am spus.
- Trebuie să fie pe aici, pe undeva. - Ai grijă să nu-l calci!
- Trebuie să-l găsim şi să-l transformi. - Nu pot, drăguţă.
- De ce? - Fiindcă nu vreau.
- Păzea ceva ce-mi trebuie. - Tu l-ai otrăvit!
De ce mi-ai dat antidotul dacă voiai să-l faci şoarece?
Nu era vorba de el, ci de tine!
- A fost o încercare? - Şi ai trecut-o cu brio.
El e primul din linia defensivă. Ce păzea el e apărat de o vrajă.
O vrajă ce poate fi desfăcută de cineva care s-a opus laturii întunecate.
Cineva ca tine!
Ştiam că n-ai să-i dai poţiunea. Ştiam că ai să vezi ce-i mai bun în el.
- Nu m-am opus laturii întunecate. - Poftim?
Cum l-am cunoscut, am ştiut ce am de făcut.
N-aş răni pe cineva pentru binele meu. Elsa n-ar fi de acord.
N-am fost nici măcar tentată de "latura întunecată", cum îi spui tu.
De fapt, nici nu am aşa ceva. Spre deosebire de tine, eu sunt bună.
Atunci, drăguţă, sper să-ţi placă să-ţi duci viaţa închisă în turnul meu.
Aşa ne-a fost înţelegerea.
- Trebuie să mă întorc la Elsa! - Atunci nu trebuia să pleci de acasă.
Imaginează-ţi cât se va simţi de vinovată când nu te vei mai întoarce din călătorie.
O călătorie pe care ai făcut-o pentru ea!
Va deveni în sfârşit monstrul de care se tem toţi.
Bănuiesc că nunta se anulează.
Nu! Rupe-l! Rupe contractul!
Nu pot, drăguţă!
Mă tem că poţi să scapi doar dacă mă ucizi.
Şi ştim amândoi că eşti "prea bună".
Ucide-mă!
Hai, străpunge-mă!
Fă-o!
Fă-o! Fă-o! Fă-o!
Poate nu te-ai gândit să-i dai poţiunea bătrânului...
...dar tocmai te-ai gândit să mă ucizi.
RUMPLESTILTSKIN
Şi acum am ce-mi trebuie.
Lacrima cuiva care s-a opus laturii întunecate.
Dragostea pentru sora ta e exact ce aveam nevoie.
Trebuia să ştiu de când te-am văzut! Eşti un monstru!
Iei ce-i mai preţios pe lume, dragostea...
...şi o transformi într-o armă!
Dragostea e o armă, drăguţă. A fost dintotdeauna.
Doar că...
...foarte puţini ştiu s-o mânuiască.
- Ai avut dreptate. - Ieşi!
Nu mai vreau mâna asta diabolică. M-a posedat!
Trebuia să-mi asculţi avertismentul.
N-o pot controla! Scapă-mă de ea, înainte să fac ceva ce-o să regreţi!
- E o ameninţare? - Da.
Scapă-mă de ea sau Belle află că pumnalul e la fel de fals ca şi tine!
Oare?
- Oare ce? - Fals.
- Nu mi-ai fi dat mâna dacă nu era. - După târgul nostru, l-am schimbat.
- Minţi! - Oare?
Se pare că nu mă mai ai cu nimic la mână.
Dacă vrei să te scap de mână...
...şi să-ţi dau cârligul înapoi, te ajut cu o singură condiţie.
- O înţelegere. Ce vrei? - Toate la timpul lor.
Crezi că aş accepta fără să ştiu ce vrei?
Găsesc eu altă cale să scap de nenorocita asta!
Mă tem că nu-i aşa uşor.
Ţi-am pus mâna la loc prin magie şi doar prin magie scapi de ea.
Ai crede că ţi-ai învăţat lecţia prima oară când m-ai înjunghiat.
Nu ţine.
Nu te-am înjunghiat eu.
Nu te mai stăpâneşti, drăguţă.
Data viitoare, s-ar putea să faci ceva ce nu poate fi dres aşa uşor.
- Bine, fac orice. - Ador să aud asta!
Aşteaptă mâine-dimineaţă în port.
Avem de treabă.
Ştiam eu!
De ce naiba mă urmăreşti? Opreşte-te!
Ce naiba?
Nu pot vorbi acum.
Emma, vino la bibliotecă. Avem o problemă.
Bună dimineaţa, căpitane!
Sper că eşti pregătit.
Sunt pregătit să mă achit de obligaţie şi să scap de mână.
Bun.
- Ce facem cu mătura aia? - Mă va ajuta să găsesc un vechi prieten.
Ia-o înainte.
Te-am ajutat să obţii ce voiai,
aşa că ţine-ţi promisiunea şi spune-mi despre părinţii mei.
Regele şi regina regatului Arendelle au venit la mine cu o mică problemă.
Sora ta.
Voiau ceva care să-i ia pentru totdeauna puterile magice.
- Părinţii mei o iubeau pe Elsa. - Mai degrabă se temeau de ea.
Graniţa dintre iubire şi teamă e subtilă şi uşor de trecut.
E imposibil să nu fi ştiut!
Mereu şi-au dorit să se fi născut ceva mai... normală.
- Au găsit ce căutau? - Mă tem că nu.
Nimeni nu putea pune mâna pe asemenea magie. Până acum.
- Asta face cutia? - Nu cutia, ci ce e înăuntru.
O pălărie făcută cu mii de ani în urmă de un vrăjitor cu un singur scop:
să fure puterile magice.
A fost păzită în tot acest timp de Ucenicul lui.
Ce vrei să faci cu ea?
După ce va aduna toate puterile şi va fi plină,
voi fi de neoprit.
- Credeam că eşti deja de neoprit. - Sunt câteva limite, dar mici.
Nu poţi face aşa ceva!
Şoarecele ăla, Ucenicul,
a păzit-o toată viaţa să nu ajungă în mâinile cuiva ca tine.
Păcat că nu-i aici să mă oprească.
Şi dacă e?
Nu te apropia!
Stai puţin! Nu te apropii doar fiindcă ţi-am zis eu?
M-am prins. Cât timp am cuţitul ăsta,
trebuie să faci ce-ţi spun, nu-i aşa?
Da, aşa funcţionează.
E una din limitele menţionate? De asta vrei pălăria?
Să nu mai fii sub puterea pumnalului? Răspunde-mi!
Să nu mai fiu sub puterea lui şi să-mi păstrez puterile!
Nu te pot lăsa să pleci cu ea!
Dă-mi, te rog, cutia.
Nu uita, drăguţă. Nu vei avea pumnalul la nesfârşit.
Nu vrei să fii la capătul opus după ce-l voi recupera.
Îţi poruncesc să mă trimiţi pe mine şi cutia acasă, în Arendelle.
Dacă n-am de ales.
Stai! Nu-mi vei face rău niciodată mie şi surorii mele
şi trebuie să-l transformi pe şoarece.
Acum sunt gata.
La cine ne conduce ghidul nostru ţepos?
La cineva care mi-a greşit acum mult timp. Astăzi, va răspunde pentru faptele lui.
Bună ziua, prietene.
Căpitane, ajut-o pe gazda noastră să ia un loc.
- O ai. - Nu-mi spune că te-ai îndoit de mine.
Toţi Întunecaţii încearcă, dar toţi dau greş.
Poate ar trebui actualizată zicala.
Poate că ai pălăria,
dar ştim amândoi că nu vei aduna niciodată suficientă putere să faci ce vrei.
Ba da...
...dar tu nu vei mai apuca să vezi.
Unde naiba s-a dus?
Unde am vrut eu.
Hai, măcar unul!
Nu mai fi bosumflat, Sven! Adori morcovii. Ce-i cu tine?
Crezi că i-a fost dor de mine?
Nu la fel de mult ca mie!
Nu acum, Sven!
- Ce-i? Am făcut baie dimineaţă, jur! - Nu! Miroşi minunat.
Doar că... misiunea mea nu a decurs cum am plănuit.
Au plecat din cauza Elsei?
Au plecat fiindcă se temeau de ea. Voiau s-o schimbe!
Căutau ceva să-i ia puterile, asta.
- E... - Oribil? Îngrozitor?
Cele mai groaznice şi oribile veşti de până acum?
Voiam să zic "rău", dar merge şi ce ai zis tu.
Ce-ai de gând să-i spui?
Nu ştiu.
Gata, am terminat! Mi-am respectat înţelegerea, scapă-mă de mână!
- Înţelegerea noastră nu s-a încheiat. - Ba da.
Te-am văzut folosind pumnalul adevărat, aşa că ştiu c-o minţi pe Belle.
Nu mă ai cu nimic la mână.
Caseta de supraveghere de la casa unde am fost.
Cum crezi că va reacţiona dra Swan când va afla ce i-ai făcut bătrânului?
Ştiu cum funcţionează aparatul ăla. Dacă apar eu, apari şi tu.
Şi acum nu mai apar. Dar tu, da.
Am făcut ce mi-ai cerut ca să scap de nenorocita asta de mână,
ca să devin un bărbat mai bun. Emma va înţelege.
- Chiar şi când va afla adevărul? - Ce adevăr?
Mâna asta nu-i blestemată.
Dar ai spus că...
Aveai dreptate. Întunecatul minte şi înşală.
Mâna asta e doar o bucată de carne. N-a făcut decât să-ţi ofere o scuză.
O scuză să fii aşa cum eşti cu adevărat.
Nu un căţeluş care aleargă după persoana la care ţine,
ci un pirat fără scrupule, care nu se dă în lături de la nimic să obţină ce vrea.
Ţi-am făcut un bine. Te-am ajutat să-ţi regăseşti latura întunecată.
Atunci ştii că latura mea întunecată se va bucura să-i frângă inima lui Belle.
Dacă îmi răneşti persoana iubită... ai s-o pierzi pe a ta.
Mi-ai ameninţat căsnicia, ai ameninţat să distrugi singura bucurie din viaţa mea
şi pentru asta ai să-mi rămâi dator toată viaţa.
Dacă sunt dispus să te distrug odată cu mine?
Cred că te cunosc mai bine decât te cunoşti tu, drăguţă.
Aşa că vom continua să colaborăm, căpitane.
Cred că noi doi ne vom distra de minune.
- La naiba! - Bună dimineaţa, frumosule!
- Ce-ai căutat la bibliotecă azi-noapte? - Unde?
Asta era? Credeam că-i un bar prost aprovizionat.
M-am prins. Eşti imbecilul oraşului,
dar isprava ta m-a abătut de la o anchetă şi mi-a stricat seara. Vorbeşte!
Îmi amintesc doar că am sărbătorit cu o sticlă de whisky c-am scăpat de tine.
Ai sărbătorit cu prietenii, Alice şi Iepurele Alb?
ALICE ÎN ŢARA MINUNILOR
Ţineai cartea asta în mână şi aveai pagina asta în buzunar.
Au vreo însemnătate?
Nu, niciuna.
Şi vânătaia? L-ai văzut pe cel care te-a pocnit?
E o întrebare interesantă, nu-i aşa?
- Unde ai fost? - Scuze, acum am văzut mesajul.
Nu-i nimic. Mai durează o clipă.
Voiai să-mi spui cine te-a pocnit.
E un adevărat mister. N-am nici cea mai vagă idee.
Trebuie să fi fost o petrecere nebună.
Dacă-ţi aminteşti ceva, voi şti unde să te găsesc.
- Mă ţii aici c-am intrat la bibliotecă? - Că mi-ai stricat întâlnirea.
Care nu a fost rea, în ciuda tulburării nepoliticoase.
Unde ţi-e mâna?
Magia Întunecatului nu-i chiar aşa grozavă.
Emma, vreau să vorbesc ceva cu tine.
Zi repede. Vreau să mă duc după Crăiasa Zăpezii până nu-i pierd urma.
Numele pe care-l folosea, Sarah Fisher, nu apare în niciun recensământ.
- Adică? - N-a venit în timpul Blestemului.
Atunci cum a ajuns aici?
Ce naiba vrea de la mine?
- Ai găsit ceva, mamă? - Încă nu.
Ştiu că nu înţeleg tot ce se întâmplă între tine şi Robin Hood,
dar ştiu ceva mai bine decât oricine: Operaţiunea Mangusta.
- Cartea de poveşti? - Îl vom găsi pe Autor, ca s-o schimbe.
Cred că ştiu cine are răspunsurile pe care le căutăm.
- Cine? - Bunicul.
- David? - Celălalt bunic, dl Gold.
Se ştie că Rumplestiltskin nu are un final fericit,
dar uită-te la el: s-a căsătorit cu Belle.
Probabil şi-a dat seama cum să schimbe povestea
şi cine a scris cartea.
- Sunt ultima persoană căreia i-ar zice. - O să aflu eu.
- Cum? - Mă duc sub acoperire.
- Vrei o slujbă? - Da, după şcoală şi în weekenduri.
Tata a murit şi tu eşti singurul care îmi aminteşte de el.
- Dacă nu vrei... - Ei bine...
Bine, câteva zile pe săptămână, dar...
...nu intra în camera din spate şi nu lua nimic fără să întrebi.
Poţi fi ucenicul meu.
- Ce face un ucenic? - Foarte multe lucruri.
Pentru început, ia şi mătură podeaua.