Grăbeşte-te, Ingrid! A zburat aici!
- E distrus. - Ba nu. Panglica este frumoasă.
- Mi-ar sta bine cu ea. - Ba nu. Mi-ar sta mie bine cu ea.
- Nu! - Eu l-am văzut.
Dă-mi-o mie. La urma urmei, sunt cea mai mare.
- Şi ce dacă? - Într-o zi voi deveni regină.
E demnă de o regină.
Văd că mi-aţi găsit zmeul.
Îmi pare rău, n-am ştiut! Nu l-am rupt noi, aşa l-am găsit.
Nu-i nimic, nu valora mare lucru.
De altfel, am pus ochii pe ceva mai de preţ.
Nişte prinţese aşa drăguţe îmi vor aduce un venit la fel de drăguţ.
- Ce faci? - Nici nu te gândi, micuţo!
Dă-le drumul surorilor mele!
Eşti un monstru!
- Ingrid! - Ce se petrece?
Nu ştiu. Nu vă apropiaţi, nu vreau să vă rănesc!
- Tu ne-ai salvat! - M-a făcut monstru.
Încerca să ne răpească. El e monstrul!
- Dar uite ce i-am făcut. - N-ai avut de ales.
Dar n-am vrut! Ce mă fac dacă se întâmplă din nou?
Cum voi fi regină? Ce-o să zică supuşii?
N-o să afle, va fi secretul nostru. Nu trebuie să ştie nimeni.
O să te ajutăm să o controlezi.
- Indiferent ce e. - Mă ajutaţi?
Suntem surori, bineînţeles că te vom ajuta.
- Nu te vom considera un monstru. - Aşa e, Gerda.
Luaţi fiecare câte o panglică. Ăsta e pactul nostru.
Cât timp avem panglicile astea, ne vom ajuta una pe alta.
Nu vom fi niciodată singure.
STORYBROOKE BIBLIOTECĂ PUBLICĂ
A FOST ODATĂ CA NICIODATĂ
Bună, Regina.
Ţi-am zis să uiţi de mine.
Marian va supravieţui doar dacă îi dai sărutul iubirii.
- Ştiu. - Atunci ce cauţi aici?
Sincer? Nu ştiu.
Mintea îmi era în pădure, dar inima m-a adus aici.
Robin...
- Trebuie s-o salvezi. - Fiindcă aşa e corect?
Fiindcă e soţia ta!
Văzându-te aici şi auzind cât de mult te frămânţi...
...e un chin.
Îmi pare rău să aud, dar nu mă pot îndrăgosti iar de Marian!
- Nu cât timp te am pe tine! - De asta ţi-am zis să mă uiţi!
Ai dreptate, dar nu schimbă faptul că nu ştiu ce să fac!
Trebuie să uiţi de mine şi să te gândeşti la ea.
Belle a găsit o vrajă. S-ar putea să meargă contra Crăiesei.
- Vrei s-o ucizi? - Nu ucidem pe nimeni!
Îi anulează puterile, cred.
- Înţelegi ce scrie? - Elfa?
Nu, n-am văzut nici Stăpânul Inelelor.
Nu contează. Ne-a tradus-o Belle. Ne spune cum să facem vraja.
"Ţineţi lumânarea în mână şi aprindeţi-o prin magie."
- "Când veţi sufla în ea..." - Bum!
Revine la vândut îngheţată, deşi afacerea e falimentară.
Dacă rămâne fără puteri, poate ne spune unde e Anna.
- Sora ta are puteri magice? - Nu.
- Cred că de asta te vrea pe tine. - Da.
- Mai are cineva din familia ta? - Nu.
Doare când te privesc ca şi cum ai fi diferită, nu?
Nu mă privesc aşa.
Eşti norocoasă. Bun, să încercăm?
- Îmi pare rău! Mai încercăm o dată? - Mai târziu. Mă aşteaptă Mary Margaret.
- Trebuie să stau cu bebeluşul. - Viaţa merge mai departe.
- O vom găsi. - Du-te, mă găseşti aici.
Pa, Alex
Pa, Neal
Pa, Phillip E timpul să plecăm
N-a fost rău pentru prima săptămână, nu-i aşa?
Data viitoare vom cânta mai multe cântece, aşa că am să vă fac un CD.
- Ce-i un CD? - E nou-venită.
E un fel de cutie muzicală. Este una sub televizorul de La Bunicuţa.
N-aş pune mâna pe cutia aia diabolică. Nu mai fac greşeala asta.
- Emma ai ratat cântecelul "Pa". - Am înţeles cum e din titlu.
- Frăţiorul meu e gata? - Da.
Am adus câteva lucruri. Scutece, căruţ, lapte.
- Sunt câteva. - Am vrut să nu-i lipsească nimic.
- Emma! - Ashley, cea care vorbeşte cu bebeluşii!
Ce pot să spun? Mă pricep.
Dacă nu vrea să doarmă, ameninţă-l că se transformă în dovleac.
Deci asta faci aici? Dai sfaturi, cânţi cântecele şi...
E mai mult de atât. E ca un fel de grup de sprijin.
E greu când devii prima oară mamă.
- Prima oară? - Emma, nu-i vorba despre mine.
Oarecum e prima oară. N-ai mai crescut un bebeluş.
- Ai pus unul într-un dulap fermecat. - Emma!
Te înţeleg, e o experienţă nouă. E emoţionant.
Întâlniri cu alte mămici, cântecele, primii paşi. E foarte emoţionant.
- Ce-i? - Sticla...
E magia. Am exersat, ca să o prind pe Crăiasa Zăpezii.
Cred că mai sunt puţin agitată. Bun.
Alo?
Se întâmplă ceva la turnul cu ceas.
Sunt nişte urme pe trepte. Nişte urme de gheaţă.
- Crăiasa. E încă acolo? - Nu văd urme că ar fi coborât.
Bine, vin imediat. Crăiasa Zăpezii e în turnul cu ceas.
Stau cu copilul altă dată.
Acum, Emma!
- Ai reuşit! - Se pare că da.
M-ai prins.
Gerda, Helga, arătaţi superb!
Ridică-te din pat, Ingrid! Vino cu noi!
- E mai bine aşa. - Tata ar fi încântat.
Împlineşte 70 de ani o singură dată. Ar trebui să fim unite.
Am să-i urez "La mulţi ani", dar e mai bine să nu mă vadă nimeni.
Câţi ani ai de gând s-o ţii aşa? Cât te mai ascunzi?
- Cât timp sunt bolnavă. - Nu eşti bolnavă!
Nu vrei să dansezi şi să te distrezi?
Are dreptate. Viitoarea regină n-ar trebui să stea ascunsă.
Nu te mai gândi mereu la ce-i mai rău.
Vă vreau binele.
Nu-ţi vine un pretendent?
Şi nu-i cumva duce?
- Nu vrei să-l prezinţi tatei? - Vreau să-l cunoşti şi tu, Ingrid.
Am să-l cunosc altă dată.
Momentan, eşti sora mea şi nu risc să-ţi stric o seară deosebită.
Duceţi-vă şi distraţi-vă! Voi fi bine.
Tată, ţi-l prezint pe noul meu prieten, Ducele.
- E o onoare, Maiestate. - Duce? Ce te aduce în Arendelle?
Am venit într-o misiune diplomatică, un trimis semipermanent.
- Voi sta un timp mai îndelungat. - Bun venit în regat.
- Îţi place? - E frumoasă.
Regatul, adică. Da, îmi place aici. E încântător.
Ca şi fiica dumneavoastră.
Sunt smerit că e dispusă să danseze cu mine.
- Adică, ar fi dispusă? - Da.
Întotdeauna începe de la un dans.
- Crăiaso, e timpul să stăm de vorbă. - Ar trebui să te tratezi, Emma.
- Acum eşti drăguţă? - Cu voi două?
- Asta am vrut din totdeauna. - Nu ne interesează ce vrei. Unde-i Anna?
- Trăieşte, i-am auzit bătăile inimii. - Bătăile inimii?
- Cu ajutorul toiagului lui Bo Peep. - Se pare că te agăţi şi de un fir de păr.
- Ce-a păţit? - N-ar trebui să-ţi pese.
Ea te-a închis în urnă. Nu ştiu de ce ai vrea s-o găseşti.
E sora mea şi n-ar face niciodată ce susţii tu!
Sau e sora ta şi n-a suportat ce tu, noi, suntem şi a făcut ce-am spus.
- Nu! - Elsa! Calmează-te, te rog.
Te supără înadins. Nu lăsa emoţiile să-ţi întunece mintea.
Trebuie să fim calme.
- Ştie ce-a păţit Anna. - Şi o să aflăm.
Ajută-i pe David şi Hook să desfacă oglinda.
- Mă descurc singură. - Emma...
- Bun, am rămas singure. - Perfect!
- Cu tine voiam să vorbesc. - Ştiu, vrei să trec de partea ta.
Vrei să fim surori-partenere sau ceva de genul. Nu mă interesează.
- Sunt mândră de tine. - Nu mă lua cu linguşeli.
Ştiu că mă cunoşti, dar n-ai să mă manipulezi.
Sunt sinceră. Foloseşte-ţi puterile, vei vedea că spun adevărul.
- De unde ştii de ele? - Tu mi-ai spus. În copilărie.
Erai un copil încântător! Mă bucur că te-am cunoscut atunci.
- Nu-mi vorbi ca şi cum am fi prietene. - Nu suntem prietene, suntem familie.
Ştiu ce vrei, dar indiferent de trecut, pe care mi l-ai furat,
ştiu cum va fi în viitor.
- N-o să fie cum vrei tu, soro. - Ba da.
Până la urmă, ai să înţelegi că tot ce ţi-am spus e adevărat
şi ai să faci ultimul lucru la care te gândeşti acum.
- Serios? Ce anume? - Ai să-mi dai drumul.
Până atunci, despre ce vrei să vorbim?
Mă ajuţi şi pe mine cu chestia asta, mamă?
Ce bine-ţi stă la costum!
- Cu ce ocazie? - Mă căsătoresc.
Muncesc cu bunicul la amanet.
Cică, dacă vreau să învăţ despre afacere, trebuie să fiu prezentabil.
Nu m-ar deranja, dacă n-ar trebui să port cravată.
Cred că eşti foarte arătos.
Ce s-a întâmplat?
- La ce te referi? - Aveai o figură înspăimântătoare.
- A păţit ceva Robin Hood? - Nu!
Îmi văd de viaţa mea. Indiferent ce-a fost între noi, s-a terminat.
Trebuie să renunţ la el.
Îmi pare rău, mamă.
Data viitoare când se mai iveşte un final fericit, am să fiu pregătită.
Nu mai las cartea să mă oprească.
De acum înainte...
...mă concentrez pe Operaţiunea Mangusta.
- Îl vom găsi pe Autor. - Bun.
Am câteva idei unde să caut indicii în amanet.
Fugi la lucru!
Deci Vraja Ochiului Vrăjbit, foarte impresionant.
Ce contează? M-ai oprit.
Aşa e. Ştim cine eşti, ştim ce plănuieşti şi ştim că dintr-un motiv bolnav
vrei să le înlocuim pe surorile tale.
Atunci ai toate răspunsurile.
- Pot să mă duc în celula mea? - Vreau să ştiu de ce.
- De ce m-ai urmărit toată viaţa? - Încercam să te protejez, Emma.
Asta făceai în centrul de plasament? Mă protejai? De ce mi-ai şters memoria?
- Erau amintiri prea plăcute? - Familiile se mai ceartă.
Noi două nu suntem o familie!
Am una care se întinde pe trei generaţii şi 400 de ani.
Familia nu e doar relaţie de sânge. E o legătură mai presus de gene.
Eu şi Elsa suntem familia ta, fiindcă suntem ca tine!
Avem o legătură!
Familia despre care vorbeşti...
Poate că te iubeşte, dar se şi teme de tine.
Ba nu! - N-au tresărit niciodată?
N-ai văzut niciodată o umbră de panică în ochii lor?
Niciodată? Mi-e greu să cred!
Mă iubesc aşa cum sunt, cu tot cu puteri.
Gândeam la fel cândva, Emma.
Ingrid, ia şi gustă! Brutarul s-a întrecut pe el însuşi.
- Ce faci? - Speram să fiu plecată până veneaţi.
Nu vorbi prostii!
N-aveai nimic când am plecat. Ce s-a întâmplat?
- Am fost la petrecere. - Zău?
- Nu te-am văzut. - Eu v-am văzut.
Te-am văzut dansând şi râzând. Păreai plină de viaţă şi liberă.
Eu nu voi putea fi niciodată aşa. Helga. M-am convins.
După ce plec, veţi avea o viaţă normală, aşa cum meritaţi.
Compasiunea şi tăria ta te vor face o regină minunată, Helga.
- Tu eşti regina pe care o merită regatul. - Încetează, Ingrid.
Nu-mi pot controla puterile. Sunt prea puternice.
- Nu vreau să rănesc pe cineva! - Aminteşte-ţi ce-am promis, Ingrid.
- Nu te vom abandona niciodată! - Cred că ştiu cine ne poate ajuta.
Ce-ai spus?
Am auzit vorbindu-se de un bărbat, un vrăjitor,
care ar putea să-i controleze puterile lui Ingrid.
Unde trăieşte?
Trăieşte într-un ţinut numit Tărâmul Negurilor
şi numele lui e Rumplestiltskin.
Asta-i oglinda de care ne temeam?
N-ar trebui să tremure sau să facă ceva diabolic?
Aşa cred şi eu.
Pare o oglindă obişnuită.
N-am găsit încă nimic care să anuleze vraja.
Încetează! Nu te uita în oglindă! O să te facă să-ţi vezi latura întunecată.
S-o fi stricat. M-am uitat la ea toată ziua şi cred că sunt şi mai fermecător.
Nu-i aceeaşi oglindă.
De ce-ar risca să vină până aici să pună o oglindă falsă?
A vrut s-o prindem!
STORYBROOKE SECŢIA DE POLIŢIE
Emma! Emma!
Chemaţi-mă dacă mai vreţi ceva.
- Pot să-ţi explic. - Nu-i nevoie.
Încă un coniac pentru mine şi unul pentru dl Will Scarlet.
Chiar vreau să mă revanşez, să ştii. Pentru ce v-am făcut în Sherwood.
- Aproape că ne-ai ucis. - Aproape.
- E o diferenţă! - Pentru o femeie!
Unde e acum?
Scuze!
Mi-am ales drumul. Uneori pierzi chiar şi când câştigi.
- Ţi-am zis cum am cunoscut-o pe Marian? - De vreo 30 de ori.
- Am furat calul tatălui ei. - 31 de ori.
Eram un hoţ mărunt pe atunci. Nici n-aveam nevoie de el.
- Aveam deja doi cai în tabără. - Şi te-ai trezit cu o săgeată la cap.
Mi-a zis că erau fermieri săraci. Calul ăla era singurul lucru de valoare.
N-am zis nimic când a plecat cu calul.
- A doua zi, m-am dus la ea... - Cu doi dintre caii tăi în dar.
Din ziua aia, n-ai mai furat pentru tine. Ai furat de la bogaţi ca să dai săracilor.
Ea m-a schimbat în bărbatul de astăzi.
Trebuie să-mi amintesc asta!
Să ştii, nu i-a venit uşor să trăiască precum o proscrisă.
Am întrebat-o odată de ce-a renunţat la tot pentru tine.
- Ştii ce mi-a răspuns? - Ce?
Mi-a zis: "E bun la suflet, Will."
"Când dai de oameni buni la suflet, nu renunţi la ei."
"Mai ales când ei nu realizează."
"Când găseşti iubirea adevărată, lupţi pentru ea."
"În fiecare zi."
Încă mai crezi asta?
După tot ce-ai făcut pentru iubire? A meritat?
Dacă găseşti pe cineva pentru care să-ţi nenoroceşti viaţa,
merită întotdeauna.
Am măturat podeaua, de două ori.
Nu crezi că-i timpul să mă înveţi ceva despre magie?
Azi e ziua ta norocoasă, Henry.
Am să-ţi dau o poţiune care are puterea de a schimba ceva vechi în ceva nou.
- Ce fel de poţiune e? - Lac de mobilă.
Poţi începe din spate. Nu pune mâna pe ce n-ar trebui.
Un asemenea alai nu-i semn bun.
Crăiasa Zăpezii a îngheţat sediul poliţiei cu Emma înăuntru.
Ajută-ne, Rumple! Du-ne cumva înăuntru!
Te implor!
Cum aş putea să refuz rugăminţile soţiei mele iubite?
Vin imediat.
Care-i faza, Crocodilule?
Ultimii răufăcători au vrut să te ucidă, dar acum nu pari să-ţi faci probleme.
Mă face să mă întreb dacă aveţi un trecut.
Poţi să te întrebi cât vrei, drăguţă.
Trecutul meu e treaba mea.
- Puteri de gheaţă? - Şi zăpadă.
Măi să fie, ce interesant! E un dar atât de rar!
De ce-ai vrea să renunţi la ele? Poate te-ar interesa nişte lecţii?
Nu, vreau să scap de ele.
Am auzit că eşti cel mai mare colecţionar de magie din ţinut.
- Poate ne ajuţi. - Bineînţeles că vă pot ajuta, drăguţă.
Nu înţeleg însă de ce ai nevoie de mine când ai deja tot ce-ţi trebuie.
La ce te referi?
Iubirea adevărată vine în multe forme, dar dragostea frăţească
valorează o avere.
Puterile mele sunt prea puternice. Am nevoie de ceva să le controlez.
Dacă insişti... Dar nu uita.
Dragostea e gratis, dar magia vine cu un preţ.
Aceste mănuşi te ajută să-ţi ascunzi puterile.
- Şi scap de ele? - Doar dacă vrei.
Credinţa poate fi puternică, dar, dacă îţi lipseşte,
uneori e nevoie de o altă soluţie.
Gândeşte-te la urna asta ca la un dispozitiv de siguranţă.
Dacă lucrurile o iau razna, deschide-o şi intră înăuntru.
Puterile tale vor fi înfrânate şi regatele vor fi în siguranţă.
Soluţia perfectă.
Nu ştiu cum se procedează în Arendelle, drăguţă,
dar aici, un târg implică ceva la schimb.
Vreau panglicile astea drăguţe. Toate trei.
Panglicile noastre?
Sunt panglici obişnuite pe care le purtăm din copilărie.
Uneori, cu suficientă dragoste,
obiectele obişnuite ajung să aibă propria lor magie.
- Nu, Ingrid. - Nu le putem da.
- Nu-i bine. - Sunt simbolice.
N-au multă putere.
Am nevoie de ceva care să-mi garanteze că nu voi mai răni pe nimeni.
Cum e urna aia.
Te protejăm noi la nevoie, Ingrid!
Facem târgul?
Îmi pare rău, dar nu-i suficient.
Minunat!
- E firesc să fii supărată. - Pretinzi că ştii cum mă simt?
- Te cunosc bine. - Fiindcă mi-ai şters un an din viaţă?
Când ai stat cu mine, vorbeai mereu despre părinţi.
- Erai furioasă că te-au abandonat. - Au avut motiv, acum ştiu asta.
Nu schimbă faptul că te-ai simţit abandonată 28 de ani.
- N-au avut de ales! - Nu-i o scuză! Puteau să te ţină.
Puteau găsi altă soluţie! Trebuiau să încerce.
Au făcut ce-au putut ca să salveze regatul!
Erai singurul lor copil şi te-au folosit să rupă o vrajă.
Încă se folosesc tine.
- Nu-i adevărat. - Nu? De câte ori i-ai salvat?
De câte ori ai fost mai degrabă Salvatoare decât fiica lor?
E suficientă o mică greşeală, un accident,
şi tu şi puterile tale salvatoare aţi deveni un adevărat coşmar.
- Nu ne cunoşti! - Nu trebuie să te cunosc, Emma.
Am fost ca tine! Diferită, neînţeleasă, singură!
Şi acum au ales să facă alt copil!
Nu crezi că se simt binecuvântaţi
că s-a născut normal?
Mă iubesc!
Nu poţi iubi pe cineva pe care nu-l înţelegi.
Ştii ce se întâmplă când oamenii nu înţeleg pe cineva?
Învaţă să se teamă de el şi îl privesc ca pe un monstru!
Taci!
- Ce mi-ai făcut? - Ţi-am arătat cine eşti cu adevărat.
- Opreşte-le! - Nu pot.
Astea sunt puterile tale, Emma, şi sunt frumoase.
- Ce-am făcut? - Emma! Eşti teafără?
Eram îngrijoraţi!
- Staţi! - Se pare că am venit degeaba.
- Swan, ce-a făcut monstrul ăla? - Nu ea a făcut asta, ci eu.
- Ce? - Nu vă apropiaţi!
- Nu vreau să rănesc pe nimeni. - Swan!
- Ascultaţi-o! - Emma!
Nu vă apropiaţi. Dă-mi drumul!
Feriţi-vă!
David!
Eşti... Emma!
Emma. Aşteaptă, Emma.
- Nu pleca! - Swan!
- Mamă! - Nu te teme!
Emma!
Brânduşa galbenă.
O floare misterioasă care înfloreşte doar pentru cei dispuşi să aştepte.
Nu cred că am făcut cunoştinţă.
Eu sunt Ingrid. Probabil ai venit s-o vezi pe Helga, mă duc s-o chem.
Am auzit zvonuri despre o a treia soră misterioasă,
dar trebuia să te văd cu ochii mei.
E adevărat ce se spune.
Eşti mai frumoasă şi mai misterioasă decât mi-aş fi putut imagina.
Am vorbit cu voce tare?
Bineînţeles.
- Eşti fermecătoare. - Ba nu.
- Dă-mi drumul! - Helga n-o să afle!
Te iubeşte.
Pe tine te vreau, floare misterioasă!
- Viitoarea regină. - Nu! Dă-mi drumul!
Ce vrăjitorie mai e şi asta?
- Nu te apropia! - Nu spune nimănui, te rog.
- Trebuie să rămână între noi. - Ingrid?
Ce se petrece, Ingrid?
Sora ta a început să mă sărute. Mi-a zis că mă iubeşte.
Când am respins-o, a încercat să mă ucidă cu magia ei!
Nu-i adevărat, Helga!
- Mulţumesc, Duke! - Nu-i...
Mulţumesc că mi-ai arătat cât eşti de mincinos şi de mârşav!
M-ai scutit de grija de a lua în calcul căsătoria cu un nimeni ca tine.
- Cum îndrăzneşti? - Misiunea ta diplomatică s-a încheiat.
- Poţi să te întorci la Weaselton. - E Weselton!
Sunt ducele regatului şi nu primesc ordine de la tine!
Crede-mă, când supuşii vor afla adevărul despre ea,
îmi vor ţine partea.
Ingrid e sora mea şi o iubesc aşa cum e.
Şi supuşii o vor accepta.
Zău? De asta o ascundeţi la baluri şi dineuri regale?
De ce n-a văzut-o nimeni pe ciudata asta?
Sari calul, lichea ce eşti!
Jigneşte-mă cât vrei, dar oamenii merită să ştie
cine e viitoarea lor regină. Vor afla toţi secretul vostru!
Când vor afla cât e de periculoasă, nu va mai fi nevoie s-o ascundeţi,
fiindcă o vor închide pe vecie!
- Ajunge! - E tot ce merită acest monstru!
- Încetează! - Nu!
Nu! Nu!
Helga! Nu, Helga!
Îmi pare rău, Helga!
Nu, Helga!
Am... Nu! Nu! Nu!
Ce-am făcut?
De ce am o senzaţie de déjà vu?
Am trăit toată viaţa după un cod, Regina.
Am furat de la bogaţi, ca să le dau săracilor.
Am fost corect şi cinstit.
Am încercat să respect acest cod în fiecare zi.
- Atunci ce cauţi aici? - Fiindcă azi nu e una din acele zile!
- Ai găsit-o? - Nu, am căutat-o pretutindeni.
- Există o singură explicaţie. - Că nu vrea să fie găsită.
Am trecut prin asta şi am văzut pe feţele celor dragi ce a văzut Emma.
- Că se temeau de mine. - David, am greşit astăzi.
Când fiica noastră avea nevoie de noi, a văzut în privirile noastre doar teamă.
Crăiasa Zăpezii are o oglindă care ne învrăjbeşte?
N-are nevoie de ea. Uitaţi-vă la noi.
Ne învrăjbim singuri.
Ingrid? Ce s-a întâmplat, Ingrid? Unde-i Hel...
- N-am vrut! - Ce-ai făcut?
Ce-ai făcut?
Încercam să-l opresc pe duce! A fost un accident, crede-mă!
- Nu te apropia! - Nu!
Te implor! Nu te teme, te rog!
Am promis să fim unite! Am promis! Te iubesc, Gerda!
Ajută-mă, te rog!
Ia-mă de mână! Ia-mă de mână, te rog! Doar pe tine te mai am!
Ingrid, ai ucis-o pe sora noastră.
Eşti un monstru!
Nu, Gerda!
Nu! Nu!
Faţa ta e marcată de o mare suferinţă, copila mea.
- Mi-am pierdut ambele surori astăzi. - Îmi pare nespus de rău.
- Cum s-a întâmplat? - E prea dureros să vorbesc despre asta.
Dar durerea mea e mai puţin însemnată decât binele regatului.
De aceea am nevoie de ajutorul tău.
Am nevoie de poţiune
prin care întreg regatul să uite de Helga şi de Ingrid.
Tatăl meu, ducele de Weselton, toţi din regatul nostru.
- Poţi să mă ajuţi? - Da.
Dar te avertizez, că adevărul iese mereu la iveală.
- Mai devreme sau mai târziu. - Nu se poate!
Viitorul regatului depinde de asta!
Te voi ajuta,
dar e vorba de o magie puternică, iar magia cere mereu sacrificii.
Cred că m-am sacrificat deja.
Vom vedea.
Am creat mulţi monştri la viaţa mea,
dar sunt impresionat de ce i-ai făcut drei Swan.
Sunt pregătită să cădem la înţelegere.
Deci...
...ai înţeles în sfârşit ce n-ai înţeles cu mulţi ani în urmă.
Vreau panglicile înapoi.
Atunci ştii că un târg necesită ceva la schimb.
Nu sunt convins că mai vreau ceva de la tine.
Îţi mai trebuie un lucru care să te eliberezi de pumnal.
De unde ştii de pumnal?
Am avut pălăria aia mai mult timp decât tine.
Am aflat multe lucruri,
printre care şi piesa lipsă a încurcăturii tale.
Dă-mi panglicile şi am să-ţi spun ce e. Mi-am dat seama ce urmăreşti.
Storybrooke e un oraş micuţ.
Prea mic să-l mulţumească pe atotputernicul Întunecat.
E adevărat că au închis gelateria aia care îmi plăcea aşa de mult.
Vrei să scapi de puterea pumnalului,
ca să pleci din Storybrooke fără să-ţi pierzi puterile
sau pe nepreţuita ta Belle.
- Vrei de fapt ce vor toţi cei răi. - Ce anume?
Totul!
- Sunt dispusă să te ajut. - Ce te face să fii aşa generoasă?
Ce vrei tu e dincolo de oraş.
Ce vreau eu e aici.
Fă ce vrei cu restul lumii,
dar Storybrooke va fi al meu.
Vrei să afli răspunsul?
Ştii că vreau.
Atunci avem o înţelegere.
Tu prima!
Spune-mi ce trebuie să fac.
Nu doar că pot...
...dar am s-o fac cu multă plăcere.