Din episoadele precedente...
Luaţi fiecare câte o panglică. Cât timp le avem, ne vom ajuta una pe alta.
A fost un accident! Crede-mă!
Ai ucis-o pe sora noastră! Eşti un monstru!
- Ăsta e alt prieten? - Nu-mi amintesc nimic din toate astea.
- Să fiu al naibii! Asta e... - Da.
Vraja ta va scoate ce-i mai rău din locuitorii oraşului.
Va face mai mult de atât.
Se vor sfâşia între ei până nu va mai rămâne nimeni.
A FOST ODATĂ CA NICIODATĂ
Uite o prinţesă!
SPIRITIST
Ai făcut o călătorie lungă, dar te pot ajuta.
Bun venit la madame Faustina.
Vrăjitoareo, poţi să-mi arăţi în globul tău de cristal o fată nenăscută încă?
- E importantă pentru tine. - Foarte mult.
La vârsta de 28 de ani, va ajunge într-un oraş numit Storybrooke.
Madame Faustina le ştie pe toate. Vino, globul de cristal ne aşteaptă.
- Cum îţi exprimi recunoştinţa? - Mulţumesc!
Ce-mi dai în schimb?
Colierul ăsta e suficient?
Spirite, ascultaţi-mă şi supuneţi-vă!
- Văd o copilă. - Da!
O fată deosebită.
Da, are multe calităţi! Ce mai vezi?
Numele ei e... Susan.
Mincinoaso, o cheamă Emma Swan! Aşa a prezis pergamentul Ucenicului!
Nu ştiu nimic despre niciun pergament! Dispari dacă nu vrei să mănânci bătaie!
De unde vin eu, şarlatanii ca tine sunt aspru pedepsiţi!
Îţi mai zic o dată, nebuno! Dispari!
Tertipurile tale nu schimbă nimic! O voi găsi pe Emma!
Vine şi o voi găsi! O voi aştepta cât e nevoie!
Apoi voi avea ce merit!
ÎN PREZENT
- Vine, fugiţi! - Eu nu-s Bucurosul!
Făt-Frumos... Te văd în sfârşit aşa cum eşti cu adevărat.
- Şi ce anume vezi? - Un şarlatan!
Un păstor care nu are ce căuta la conducerea unui regat!
Eu văd o prinţesă răzgâiată care fuge mereu de responsabilităţi!
- Cum am putut face un copil cu tine? - Cine ştie? Poate e al lui Whale!
Dacă aşa sunt căsătoriile, bine că o amâni pe a noastră.
- Vraja te face să vorbeşti aşa, Kristoff. - Ba nu, şi eu am înţeles multe.
Cred că tunsoarea nu-i singura mea greşeală.
Ştiu că eşti influenţat de vrajă, dar tot mă supără, aşa că...
Mă duc la sora mea. Tu stai aici, unde nu poţi răni pe nimeni
decât pe mine, prin vorbele tale.
Părinţii mei nu sunt aşa.
Sunt înverşunaţi ca Anna când m-a închis în urna aia.
Sper că nici ea n-a vorbit serios.
N-am vorbit serios, dar tot oribil sună!
Nu-ţi face griji. Suntem imune şi suntem împreună!
O să fie bine! Nu uitaţi că sunt Salvatoare.
- Asta e o slujbă pe aici? - Aşa se pare.
Le-am promis tuturor că vor fi fericiţi şi vor fi, doar că nu ştiu cum încă.
Cred că am o idee.
Ştiţi de unde e vraja asta?
- E dintr-o legendă, Oglinda Vrajbei. - N-am auzit de ea.
Originea ei nu contează, important e cum au rupt vraja.
- Ce-au făcut? - Ca să rupă vraja...
...l-au ucis pe rege. În cazul nostru, ar fi Ingrid.
Nu cred că a ucide e o soluţie.
- Sigur nu putem s-o convingem? - Nu te poţi înţelege cu ea.
Dacă e să aleg între ea şi oraş, voi face ceea ce trebuie.
Nu avem de ales! Anna, cum te descurci cu copiii?
Ador copiii! Stai...
- Să mergem, Elsa. - Eu sunt dădaca?
E şi mătuşa mea! Vreau să fiu alături de tine!
Cineva trebuie să rămână aici cu ceilalţi.
- Emma are dreptate. - Dar e planul meu!
Ştiu! Eşti cea mai deşteaptă persoană pe care o cunosc
şi eşti sora mea! Vreau să fii în siguranţă.
Ingrid e problema mea şi a Emmei!
- Ai încredere în Emma? - Da, e prietena mea.
- Atunci, fugi. - E doctor, ar trebui să ştie mai bine!
Închisă în propriul meu tezaur?
E... E...
...numai vina Salvatoarei!
Trebuia s-o ard de mult!
Asta merit, fiindcă am fost discretă!
Cu ce naiba sunt îmbrăcată?
Mi-a fost dor de tine!
Unde e soţia? N-a încercat încă să te ucidă?
- Nu-i treaba ta! De ce ai întârziat? - E ca un ocean plin de rechini afară.
Când o să dea de sânge, o să se sfâşie în bucăţi.
- Consideră-te norocos că nu eşti ca ei. - De ce nu m-a afectat vraja?
Fiindcă n-ai inima în piept, drăguţă.
E aici, în magazin, cu mine. E în custodie, ca să zic aşa.
Ce vrei de la mine, Crocodilule?
După ce termin de împachetat, o duc pe Belle la hotarul oraşului.
Vreau să-l găseşti pe Henry şi să faci acelaşi lucru.
- Tot mai crezi că pleci? - Neîncrezător mai eşti.
Mâine-seară, când stelele de pe cer se vor alinia cu cele din pălărie,
voi scăpa în sfârşit de sub puterea pumnalului
şi, până răsare soarele, voi fi dincolo de zid.
- Există o cale să pleci din oraş? - Întunecatul găseşte mereu una.
Dacă Întunecatul e atât de atotputernic, de ce nu-şi aduce nepotul la el?
Ar trebui să ştiu unde l-au închis mamele lui ca să-l protejeze!
Dacă nu vrei să-ţi pierzi limba aia veninoasă,
îţi sugerez să te târăşti afară şi să-l găseşti pe Henry!
Ia asta cu tine.
Nu vei câştiga! Cei răi nu câştigă niciodată.
Nu fi absurd, drăguţă!
Când Belle şi Henry se vor trezi mâine-dimineaţă în New York,
nu-şi vor aminti nimic din seara asta.
Le voi spune că oraşul a fost distrus de Crăiasă şi că am salvat câţi am putut.
Nu voi fi un răufăcător, voi fi un erou!
- Opreşte-te! - Încetează, Ingrid!
Am învăţat să ne acceptăm puterile şi le controlăm foarte bine!
Sunt foarte mândră de voi. Aţi înţeles în sfârşit cine sunteţi.
- Emma! - Din nou!
Dragostea care curge prin panglicile noastre n-are egal.
Puterea ei ne apără viaţa pe care o împărtăşim acum.
- Nu putem s-o rănim! - Trebuie să scăpăm de panglici!
Nu-i nevoie. În curând, nu veţi mai vrea să mă răniţi.
În curând, mă veţi iubi.
Cu adevărat.
Uite ce-a adus fata cea nouă!
- Dă-mi-o! - Dă-i-o înapoi, Kevin!
E camera Emmei, nu a ta.
- Nu punem mâna pe lucrurile altora. - Da, doamnă.
Poftim, Emma. Nu te teme, scumpa mea.
Ştiu că eşti nou-venită, dar o să fie bine.
Stingerea peste 15 minute! Nu uitaţi să vă spălaţi pe dinţi!
E alegerea ta, scumpo.
Dacă nu-mi dai mâine camera, am să-ţi fac viaţa un calvar!
Am făcut nişte ciocolată caldă. Vrei?
- Nu. - Cum vrei.
Din câte mi-am dat seama, sunt 15 semne inconştiente
că un copil vrea să fugă în prima ei sau lui noapte.
În puţinul timp cât am stat împreună, ai manifestat şapte.
Nu te condamn. Când eram mai tânără, am făcut la fel.
- Ai fugit? - Am încercat să fug.
M-au oprit cei dragi din viaţa mea. Ştii de ce?
- Contează? - Pentru mine a contat.
M-au oprit, fiindcă ţineau la mine.
- Ai fost norocoasă. - Nu, tu eşti norocoasă.
Fiindcă acum, că eşti cu mine, voi ţine la tine cum au ţinut ei la mine.
Nu-ţi pierde timpul, nu sunt interesată.
Cum vrei.
Pleacă, nu te opresc.
- Nu? - Nu, fugi. Rămân cu mai multă ciocolată.
Ştiu cât e de greu să trăieşti în aceeaşi casă
cu cineva precum Kevin, care e îngrozit de păianjeni.
Orice fel de păianjeni.
Păianjeni mici, păianjeni mari, chiar şi cei din cauciuc pe care îi ţin în birou,
în sertarul din dreapta, în spatele cutiei cu capsatoare.
Bietul Kevin!
Păcat că nu vrei să rămâi, Emma.
Poate că aş reuşi să mai stau o zi.
N-am nimic împotrivă.
Gold! Belle! Sunteţi aici?
Au plecat.
- Atunci ce facem? - Le tăiem singure.
Zi ceva, Mutulică! Zi ceva! Deschide gura şi vorbeşte!
Dă-te din calea mea!
- Vorbeşti prostii! - Măcar eu ştiu să înfăş copilul!
- Şi eu! - E un bebeluş, nu un burrito!
Încetaţi! Mă aşteptam la mai mult de la voi doi!
Gândiţi-vă la cum era înainte să vă influenţeze vraja!
Precis mai aveaţi probleme, dar erau mici.
Mici? Mici? Când am cunoscut-o, mi-a dat o palmă.
A fost un semn!
Şi te-ai răzbunat atârnându-mă de un copac. Halal Făt-Frumos!
Da, e Făt-Frumos, iar tu eşti Albă-ca-Zăpada.
Faptele alea par oribile, dar sunt şi romantice. Nu înţelegeţi?
Dacă înţelegeţi asta, aţi putea înfrânge vraja asta!
- Să-mi dea cineva un măr otrăvit! - Îţi dau eu!
- Ţine-ţi gura, băiete cu gheaţa! - Cui îi spui aşa, ajutor de grăjdar?
Eşti din Arendelle! De ce vinzi gheaţă?
- Tot regatul e îngheţat! - Gheaţa e o marfă importantă!
Ştii ce, elveţianco? Mă cunoşti într-adevăr.
Culeg flori, vorbesc cu păsările. Fac tot felul de lucruri frumoase.
Ştii ce mai fac? Ucid.
Da, aşa e. Albă-ca-Zăpada e o criminală. Am ucis-o pe mama Reginei cea Rea.
- Am zis că regret şi că n-am vrut. - E îngrozitor!
Tot mai vrei să mă ţii de mână şi să cântăm?
Mă dau bătută, e inutil!
Magia care protejează panglica e prea puternică.
Bănuiesc că Crăiasa Zăpezii a avut dreptate.
Scuze, n-am reţinut ce-a zis, fiindcă mă gândeam s-o pocnesc.
A zis că dragostea din panglici n-are egal.
Poate că n-are egal, dar există un sentiment opus la fel de puternic.
Ce anume?
Dacă dragostea ei ne-a pus brăţările la mână,
poate ni le da jos cineva plin de ură.
Eşti puţin irascibilă, Emma, dar nu detestabilă.
Spune-i şi Reginei. Sunt irascibilă?
Dacă o eliberezi cât e sub influenţa vrăjii, o să te ucidă!
O să încerce, dar e...
- O teorie. - Singura soluţie.
Ca să salvăm Storybrooke, Regina trebuie să mă urască de moarte.
- Ce trebuie să fac? - Nu te uita la mine, tu ţii maneta.
- Nu pot! - Concentrează-te.
Bine.
Ascultă-ţi instinctul şi dă-i drumul!
Nu-i da drumul!
Câştigă!
Da!
Ia să vedem ce-ai câştigat.
Îmi place!
Ai învăţat o lecţie importantă.
Dacă tragi de tine şi ignori luminile şi distracţiile acestei lumi,
poţi reuşi orice.
E un inel din plastic, Ingrid, nu o bursă la Yale.
Ştiu, dar eşti o fată deosebită, Emma.
Într-o zi, îi vei uimi pe toţi cu darurile tale extraordinare.
- Exagerezi. - Vorbesc serios.
Mă bucur că te-am cunoscut.
- Plângi? - Nu, sunt puţin emoţionată.
- Mă trimit în altă parte! - Poftim?
- De asta ai stat cu mine azi. - Nu!
- De asta plângi. - Nu, greşeşti!
Atunci ce e?
Completez hârtiile ca să te adopt.
- Vom fi o familie. - Vorbeşti serios?
Ştiu că-i un pas mare şi nu mă vezi ca pe o mamă.
Ştiu că e dificil, dar îţi jur
că voi fi cea mai bună soră la care ai putea spera!
Te iubesc!
Şi eu!
Bun, fereşte-te!
Bun, o vrajă de restricţionare. Să vedem.
- Ai să reuşeşti. - Bun.
Încă mă obişnuiesc să-mi controlez puterile,
dar, din fericire, sunt expertă la ce urmează.
- Ce anume? - Să fiu irascibilă.
- Cam târziu pentru Halloween. - Tu!
- Cum mergi în rochia asta? - Cu siguranţa şi aerul unei regine.
Ai apărut la timp, dră Swan.
Tocmai exploram ideea de a te transforma într-un ornament de grădină.
Ea ce caută aici?
- Voiam să te văd când vei afla adevărul. - Ce adevăr?
Am minţit cu privire la Marian. Am adus-o intenţionat aici.
- Spune-mi ceva nou. - Vrei să ştii de ce?
Voiam să suferi în timp ce eu eram fericită cu Hook.
Să vezi cum e să fii fericită şi să te nenorocesc, ca mama!
Aştept de mult clipa asta!
Să mergem!
Swan!
Henry! Ştiu că eşti acolo, amice! Vreau să vii cu mine!
Nu merg nicăieri cu un pirat jegos!
Jegos? Fac baie des, dacă vrei să ştii.
Nu mi-a plăcut niciodată de tine, iar acum, şi mai puţin că eşti cu mama!
- Emma crede că suntem împreună? - Pleacă!
Henry, trebuie să te duc la adăpost!
Bine.
Vin înăuntru!
Henry! Încerc să te ajut!
Te căutam, piratule! Am venit să ţi-o plătesc pentru vânătaia aia!
- Nu-i momentul potrivit, amice. - Ba bine că nu!
Să te văd cât eşti de dur fără să te apere iubita ta!
Henry?
În nopţi ca asta, mi-aş dori să am puterea să mă teleportez acasă ca Harry Potter.
Dacă aş fi ca el, aş ajunge într-o clipită acasă, în cadă.
Ar fi ceva, nu-i aşa?
Emma?
Mai ştii cât ne-am distrat la jocurile mecanice?
Da, a fost o zi perfectă! Cum aş putea să uit?
Îţi aminteşti cum au clipit luminile de la joc?
- Chiar înainte să câştigi? - Da, a fost ciudat.
Dacă a fost mai mult decât o ciudăţenie?
Dacă erai în pragul unei descoperiri minunate?
- Cred că e timpul. - Ce faci?
- Opreşte maşina! - Ce?
Ascultă-ţi instinctele!
- Opreşte maşina! - Dă-mi drumul!
- Iartă-mă! - Eşti nebună? Era să mor!
Am făcut o greşeală. Când eram mică, am avut o experienţă traumatizantă
care mi-a declanşat puteri pe care nu ştiam că le am.
- Ce tot spui? - Credeam că eşti pregătită.
Crezi că am puteri ca Harry Potter?
Nu, Emma! Aia e o fantezie.
Ce ai tu e mai real şi mai puternic decât ţi-ai putea imagina.
Minunat! Trebuia să ştiu că singura persoană dispusă să mă adopte e nebună!
- Nu. Emma... - Ia mâna de pe mine! Credeam...
Aşteaptă, Emma!
Emma!
SCARĂ DE INCENDIU
Ca să vezi! Nu-i aşa că-i ziua mea norocoasă?
Voiam s-o ucid pe Emma, dar pot să-i ucid pe imbecilii de la care a pornit totul!
Nu eu i-am zis Corei despre iubitul tău secret!
- Mă dai în gât? - Ţineţi-vă gura!
Meritaţi amândoi să muriţi!
Nu doar pentru ce-aţi făcut, ci pentru văicăreli!
Dar pedeapsa voastră ar trebui să fie pe măsura faptelor.
Mary Margaret, tu mi-ai luat prima mea dragoste.
- Îţi întorc serviciul luându-ţi copilul! - Nu!
- Regina! - Maiestate, fii rezonabilă!
Eşti sub vraja Crăiesei Zăpezii, nu-i urăşti cu adevărat!
- Pare să aibă motive. - Kristoff!
Nu ştiu cine sunteţi, dar dispăreţi de unde aţi venit!
Unde rămăsesem?
Vrei să mă ucizi cu magia? Te temi să-ţi murdăreşti mâinile?
N-am nevoie de magie ca să te ucid.
Magia e prea bună pentru tine!
Vreau să te văd cum sângerezi!
Ia pergamentul ăsta.
La momentul potrivit, te va conduce la a treia soră.
Salutare, Storybrooke!
Habar nu aveţi de când aştept momentul ăsta!
- Unde vă sunt panglicile? - Nu mă dau în vânt după accesorii.
Panglicile alea ne uneau!
Înţelege odată! Nu suntem surori şi nu te vom iubi niciodată!
Emma, Emma.
Ştiu că asta crezi şi mă întristează,
dar ştiu că-mi va trece, fiindcă vei înţelege în curând...
- ...că te înşeli. - Opreşte-te!
Ce naiba-s alea?
Amintirile pe care vi le-am luat. E timpul să vi le dau înapoi.
De ce? Să ne amintim cât de rău ne-ai tratat?
Timpul ne face să rememorăm lucrurile bune şi să uităm de cele rele.
Asta este în cristalele acestea.
Astea sunt amintirile bune.
Momentele plăcute pe care le-am petrecut împreună.
Le voi preţui toată viaţa, iar acum, la fel şi voi.
Magia nu te poate face să iubeşti pe cineva!
Ai dreptate, Emma! Magia nu creează iubire,
dar, dacă cineva te-a iubit în trecut, îl face să te iubească din nou.
Ştiu că ai uitat, Emma, dar m-ai iubit. Amândouă m-aţi iubit.
Din acest motiv, acum,
nu faceţi nimic.
Ştim cu toţii că mă puteţi opri doar dacă mă ucideţi
şi amândouă şovăiţi.
Nu sunteţi în stare să mă ucideţi.
E încă deschis?
Vreau nişte îngheţată pentru fiul meu şi adoră îngheţata de aici.
- Ingrid? - Emma!
- Ce naiba cauţi aici? - De când ai venit în Storybrooke,
am tot aşteptat să vii la mine în magazin.
Am vrut să-ţi dau libertatea de a veni tu la mine.
Libertatea? Ţi-ai pierdut minţile? Mă urmăreşti cumva?
Am atâtea lucruri să-ţi spun! Uite ce mare te-ai făcut!
Nu pune mâna pe mine! Nu mai înţeleg nimic!
Arăţi la fel ca acum zece ani!
După ce ai fugit, am venit să te aştept la Storybrooke.
Aici îmbătrâneşti mai greu datorită magiei.
Ucenicul a avut dreptate! A zis c-o să vii la 28 de ani.
Ucenicul? Magie? Eşti şi mai nebună decât erai!
Nu sunt, Emma! Ştii că oraşul ăsta e diferit.
Ştii că tu eşti diferită! Tot ce-ţi spune Henry e adevărat!
Nu, mi-ai distrus viaţa şi eşti nebună! Ai încercat să mă ucizi!
- Dă-te! Îl sunt pe şeriful Graham. - Nu, nu suni pe nimeni.
- Ce-i aia? Un suvenir? - Nu, Emma.
E magie din lumea mea.
- Te simţi bine? - Ce s-a întâmplat?
Ai alunecat şi era să cazi. Mai vrei îngheţata aia?
Da, două cutii de îngheţată de vanilie cu cireşe.
Vrei nişte îngheţată de ciocolată? Ţi-ar prinde bine. Gustă.
Asta da îngheţată de ciocolată! E delicioasă!
Vrei să ştii care-i secretul? Multă răbdare şi multă dragoste.
Nu daţi peste căruţ! Nu mai este în garanţie!
- Parcă era nou! - Era folosit foarte puţin.
- Anunţă-mă când te saturi să ratezi! - Dacă te nimeresc o dată, e suficient!
Măi să fie, ce-ţi mai place să dormi!
Crezi că vraja asta m-a înfuriat? Nu-mi trezi copilul!
- Ai zis că nu foloseşti magia! - Iar tu ai zis că-mi păstrezi secretul!
Aveam zece ani!
Unde ne-a trimis?
A încercat să ne trimită de unde am venit
şi aici era cel mai aproape. Unde te duci?
Mă întorc la Arendelle chiar dacă înot până acolo!
Nu cred că e posibil!
A fost primul meu portal, dar părea să aibă un singur sens!
M-am săturat! Viaţa mea era simplă! Eram doar eu şi Sven!
Fără cumnate care declanşează ierni veşnice,
fără mătuşi nebune care vor să ucidă pe toţi,
fără o logodnică ce amână nunta 30 de ani!
N-a fost vina mea! Primele săptămâni, da, dar apoi am fost îngheţaţi!
M-am săturat să te tot aud şi m-am săturat să te înţeleg!
Mă duc înapoi şi nimic nu mă va opri!
Îmi pare rău, Kristoff, dar o să-mi mulţumeşti după.
O să mă revanşez, promit! Închide ochii.
Kristoff! Kristoff! Ştii ce-i asta?
A, da, ţi-am dat cu sticla în cap. Trezeşte-te! Trebuie să i-o ducem Elsei!
Te iubesc! Eşti extraordinar!
Eşti leşinat. Stai aici, vin imediat.
Adică ştiu că o să stai aici, dar oricum vin imediat!
Va fi bine.
Veniţi, fiţi surorile mele!
- Nu pot s-o rănesc, Emma! - Eu pot!
- Aşteaptă! Opreşte-te! - Nu, Anna, e prea periculoasă!
Ascult-o pe sora mea şi pleacă!
E sora mea, nu a ta! Orice aveai de gând să faci, abţine-te!
Elsa, am găsi scrisoarea asta pe plajă! E de la mama!
O fi aruncat-o în apă când li s-a scufundat corabia!
- A ajuns aici prin portalul nostru! - Ai grijă!
Nu, trebuie să ştie ce scrie! Şi nu numai ea!
"Elsa, Anna, nu ştiu dacă eu şi tatăl vostru vom supravieţui,
dar vreau să ştiţi c-am greşit să-i cerem Elsei să-şi ascundă puterile."
Ce bine că ultimele ei cuvintele vor fi rostite de cineva care îi seamănă!
"Mă simt groaznic, dar s-a mai întâmplat şi nu vreau să se repete.
Sora mea, Ingrid, avea puteri de gheaţă, ca şi tine.
Nu v-am spus despre ea şi despre sora mea, Helga, dar ar fi trebuit.
Erau frumoase, blânde şi minunate, dar eu eram fricoasă
şi m-am lăsat condusă de frică.
Am lăsat-o pe Ingrid să se ascundă când trebuia s-o apreciez pentru cine era.
- Am iubit-o foarte mult." - Minţi!
Sora mea mă ura! A zis că sunt un monstru!
M-a închis în urnă, cum ai făcut tu cu Elsa!
"În acest cristal sunt amintirile despre sora mea,
furate de la cei din Arendelle.
Dă-le înapoi, te rog! Sora mea merită să fie amintită.
Într-o peşteră din Valea Nordului vei găsi o urnă în care este Ingrid.
Eliberaţi-o, cum trebuia să fac de mult,
şi spuneţi-i că o iubesc şi că îmi pare rău.
Aş da orice să-mi repar greşeala, s-o ţin de mână încă o dată."
- Ingrid! - Nu!
Înţeleg de ce ai aruncat vraja asta, dar poţi să o rupi.
Mă înţelegi? Cum ai putea?
Nu semeni cu mine! Nu înţelegi nimic!
Ai dreptate, nu sunt ca tine. Mama nu era ca tine,
dar, dacă te iubea aşa cum eşti, pot şi eu.
Eşti familia noastră, orice ar fi, şi membrii familiei se sprijină.
Minţi!
Gerda...
Ce-am făcut?
Trebuie să inversez vraja!
Nu poţi. Singura cale e să...
Ştiu. Trebuie să mor.
- Nu, Ingrid! - Aşteaptă!
Nu există altă soluţie. Sunt un monstru.
Nu din cauza puterilor mele, ci din cauza a ceea ce am devenit!
Trebuie să-mi repar greşeala.
- Nu, Ingrid! O să mori! - Ştiu. Nu-i nimic.
Elsa, Anna, v-aţi regăsit,
iar tu, Emma, ţi-ai găsit familia, chiar dacă nu alături de mine.
Meritaţi să vă recuperaţi amintirile.
Voi trei sunteţi deosebite! Nu uitaţi niciodată!
Trebuie să existe o altă cale. Meriţi să fii fericită.
Cu mult timp în urmă, o profeţie mi-a zis că tu îmi vei aduce fericirea.
Şi am găsit-o!
Nu voiam decât să fiu iubită de surorile mele,
iar acum sunt.
Acum mă duc alături de ele.
S-a sacrificat pentru noi, pentru noi toţi.
- Anna! - Elsa.
Trebuie să îndeplinim ultima dorinţă a mamei.
Trebuie să redăm celor din Arendelle amintirile despre Ingrid şi Helga.
Şi aşa vom face.
Dă-te de pe mine!
- Nu strănuta pe mine, ticălosule! - Ce crezi că faci?
Cu ce sunt îmbrăcată?
Îmi pare rău c-am încercat să te ucid.
Cu o arbaletă! Ai încercat să mă ucizi cu o arbaletă!
Emma!
- Mamă! - Henry!
Şi cealaltă mamă.
Se trezeşte în sfârşit.
- Ascultă. Ştiu că eram vrăjiţi, dar... - Eram vrăjiţi! Nu-i nimic.
Henry mi-a scăpat.
Deci n-ai reuşit să răpeşti un copil.
Ai putea să spui că nu m-a tras inima.
Şi planul Crăiesei Zăpezii a dat greş, dar al meu îmi va reuşi.
Bucură-te de zăpadă, drăguţă. Va fi ultima pentru tine.
- Îndeplineşte-mi o ultimă dorinţă. - Nu mai fac târguri cu tine.
Lasă-i pe Emma şi pe ceilalţi în pace. N-ai niciun motiv să-i răneşti.
După ce trec hotarul oraşului cu puterile intacte,
Emma şi Storybrooke nu mai au de ce să se teamă de mine.
Atâta timp cât nu-mi stau în cale.
Dar nu promit acelaşi lucru pentru restul lumii.