Din episoadele precedente...
Rumplestiltskin, îţi poruncesc să părăseşti Storybrooke.
- Pare cartea ta. - E goală.
Dacă aici e plin de posibile cărţi cu poveşti...
Atunci e casa Autorului.
- Voiam o poveste veselă pentru mine. - Sunt de acord.
Nu sunt mai presus de reguli.
Autorul e cel care poate schimba acele reguli.
CETATEA INTERZISĂ ÎN URMĂ CU MULŢI ANI...
Stai! Cine naiba mai eşti?
Ursula, dar îmi poţi spune "Măria Ta".
- Nu mă plec în faţa peştilor. - Cine eşti?
Cea căreia i-ai năucit, sugrumat sau încercat să-i fecundezi valetul.
Nu ştiu ce faci cu tentaculele.
Am fost invitată aici. Tu ce scuză ai?
- Aici este casa mea! - Şi de ce m-ai chemat?
- Nu te-am chemat, crede-mă. - Atunci...
Eu m-aş abţine.
Fiţi pe pace, nu mănâncă nici peşti, nici dragoni.
Decât dacă le poruncesc.
Vă mulţumesc, dragilor. Aţi fost minunaţi.
Mă ocup eu de aici.
Cine-mi spune şi mie ce naiba caut în locul ăsta dezgustător?
Minunată întrebare!
Locul ăsta dezgustător e casa mea şi nu-mi amintesc să vă fi invitat.
- Aşa mi s-a spus. - Şi mie.
Nu-mi pasă. Sunteţi intruse. Şi ştiţi ce le fac intruşilor?
- Nici nu te gândi. - Doamnelor!
Nu vă sfâşiaţi. Am nevoie de voi întregi. De toate trei, aş putea spune.
- Rumplestiltskin! E mâna ta! - Pledez vinovat.
De ce am părăsit oceanul pentru atâta lucru?
Ah, da!
Motivul acestei întâlniri faţă în faţă în faţă... în faţă
este că mai avem ceva în comun în afară de dispreţul reciproc.
Suntem ticăloşi.
E timpul să avem şi noi parte de finaluri fericite.
A FOST ODATĂ CA NICIODATĂ
RESTAURANT
Cum se numeşte studiul păsărilor?
- Henry. - "Ornitologie".
Foarte bine.
Picioarele acestui micuţ ne arată că păsările se trag din reptile.
Uite!
DL GOLD AMANET ŞI ANTICARIAT
ÎNCHIS
Bună!
BIBLIOTECA PUBLICĂ DIN STORYBROOKE
FORMULAR PERSOANE DISPĂRUTE
LEGĂTURA CU EXPERIMENTUL?
PĂLĂRIA... INTERDIMENSIONALĂ...
- Văd că ţi-ai păstrat temperamentul. - După şase săptămâni, tot nimic.
Au rămas în blestemata de pălărie.
Trebuie să mai încercăm.
Dar te asigur că vom găsi o vrajă care le va elibera pe zâne.
Traducerile sunt foarte dificile,
dar am abordat cele mai sclipitoare minţi din lume
şi sunt sigură că cineva va lua legătura cu noi.
Dacă ne ajutăm doar de cutiile acelea magice, avem slabe şanse.
Se cheamă "internet" şi cred că ne poate ajuta.
După ce le eliberăm, zânele ne vor ajuta să-i eliberăm şi pe restul,
chiar şi pe bietul moş pe care l-ai băgat acolo.
Fiindcă m-am lăsat păcălit de Crocodil.
- Cum am putut fi atât de slab? - Amândoi am arătat slăbiciune.
Rumplestiltskin ne-a avut.
Da, trebuia să fii mai puternic, dar n-ai fost.
Şi, la drept vorbind, nici eu nu am fost mai brează.
Ar fi trebuit să-mi dau seama ce are de gând.
Tu erai orbită de iubire, dar eu ce scuză am?
Probabil şi pe tine te-a orbit iubirea, dar pentru altcineva.
A avut dreptate într-o privinţă: iubirea e o armă.
E primejdioasă şi seducătoare ca magia.
Da... Ne-a captivat inimile.
Hei!
Oricât de ticălos a fost, să ştii că te-a iubit cu adevărat.
Iar acum a dispărut pentru totdeauna din vieţile noastre.
Ştii...
Sper doar să fi găsit orice-o fi căutând.
Înseamnă că e gata.
Da, mersi, ştiu să umblu la cuptorul cu microunde.
Da, Întunecatul a gătit tare mult la vremea lui.
Fii pe pace, puterile mele sunt mai presus de ramen.
Dar nu în viaţa asta. Cred că numai gura e de tine.
Faci multe promisiuni deşarte despre finaluri fericite,
însă doar îmi mănânci mâncarea şi-mi dormi pe canapea.
Sper să nu fie ultima porţie de ramen!
Crezi că mă dau banii afară din casă? Lucrez la acvariu!
Ba nu cu asta te ocupi. Te ocupi cu văicăreala.
Şi vrei să ştii de ce?
Fiindcă, la drept vorbind, viaţa ta e de rahat.
- Ai uitat cumva pe spinarea cui stai? - Mă laşi?
Tăieţeii semipreparaţi şi aşa-zisul tău adăpost nu fac două parale.
Nu se compară cu ce ofer eu.
- Îţi voi rezolva toate problemele. - Te cunosc bine. Nu-ţi pasă de mine.
Într-adevăr, îmi pasă de mine.
Ai noroc că problemele noastre s-au intersectat.
AVEŢI UN MESAJ
Ai primit ceva?
- Începutul. - A ce?
Începutul sfârşitului chinului nostru.
E timpul să vizitez o veche prietenă.
Aici locuieşte ea? Unii o duc mai bine decât alţii, se pare.
Nu! E cumplit!
Chiar e nevoie de tot teatrul ăsta?
Noi o ducem mai bine.
Ai noroc că nu te luăm şi pe tine.
- Îmi pare rău, cucoană... - Era a mea dinainte!
- Cruella De Vil! - Nimeni nu-mi spune aşa aici.
Scuze, dar "Cruella Feinberg" n-are aceeaşi rezonanţă.
Ce naiba căutaţi aici?
Vrem să ne redobândim gloria.
V-o pot oferi amândurora, dacă mi te alături.
- Nu merg nicăieri cu tine. - Poate ar trebui.
Situaţia s-a schimbat.
Mea culpa.
Ultima noastră întâlnire nu a fost tocmai ideală.
Însă acum...
Interesele noastre coincid din nou.
Ca şi noi, ai pierdut tot ce aveai. De aceea am venit.
Nu vreau să mi se mai ia nimic.
Nu chiar totul.
Şi încotro, cu aceste bunuri mărunte?
Să fac rost de bunuri mai puţin mărunte.
Ce ţel deşert! Vei ajunge de unde ai plecat.
Nu voi ajunge niciodată de unde am plecat.
Te pot ajuta să recâştigi totul şi chiar mai mult.
Ai limba iscusită, Întunecatule, dar te poţi ţine de cuvânt?
Într-o lume fără de magie, unde, pare-se, e greu şi să mergi?
Dar magia există în această lume.
Trebuie să ştii unde s-o cauţi.
Ştiu că n-ai încredere în mine,
dar partea bună e că, dacă mi te alături, nici nu va fi nevoie.
Nu te-ai săturat să fii mediocră?
Urcaţi.
Unde mergem, scumpule?
Într-un orăşel tihnit, pe nume Storybrooke.
Ne poţi oferi aceste finaluri fericite, despre care tot vorbeşti?
- Eşti într-atât de puternic? - Este puternic, dar nu chiar într-atât.
Nimeni nu este.
Îmi place că mă subestimaţi. E adorabil!
- Ce anume ne oferi, piticanie? - Împlinirea rugăciunilor voastre.
- Nu sunt tocmai credincioasă. - Ce surpriză!
Eram mulţumită cu viaţa mea până să fiu chemată.
Şi nu-mi place să fiu dusă cu preşul cu promisiuni deşarte!
Nu sunt deloc deşarte! Ştiu exact ce doreşti tu.
Şi tu. Şi tu.
- Zău? - Zău.
Dar fiţi pe pace.
Eu nu înşel încrederea nimănui, aşa că tainele voastre rămân nerostite.
Eu voi destăinui doar ceea ce avem în comun.
Vrem să fim fericiţi.
Vrem ceea ce răii nu obţin niciodată, anume victoria.
Eu vă voi arăta cum vom reuşi, împreună.
Chiar dacă ne-am da mâna,
nicio vrajă de pe lume nu poate înfăptui ceea ce spui tu.
Desigur că nu, drăguţă! Numai că noi nu vrem o vrajă.
Noi vrem un blestem. Un blestem întunecat.
Dacă mă ajutaţi să îl obţin,
blestemul va oferi fiecăreia dintre voi ceea ce îşi doreşte.
Finalul fericit.
De ce ar merge acest plan, când toate celelalte au dat greş?
Eşecurile noastre au avut o singură cauză.
Sorţii ne-au fost potrivnici, iar acum îi vom schimba.
Cu Autorul ăsta de care tot pomeneşti.
Cartea lui are o putere colosală, cu mult peste tot ce aţi văzut până acum,
care le oferă eroilor şi ticăloşilor ce crede el că "merită".
Frustrările noastre se datorează vrerii lui, nu greşelilor noastre.
E mai bine decât să dai vina pe decizii proaste şi gin.
Bun venit la Dl Cotcodac. Ce doriţi?
- O porţie dublă. - Două. Rumple?
Nu, mersi. Vreau să apuc finalul fericit.
Costă 14,15 $.
Opriţi lângă geam. O zi cât mai cotcodac!
Mai repede! Sunt sigur că Autorul e în Storybrooke.
Dacă vrem ajutorul lui, trebuie să ajungem la el înaintea eroilor.
Ce zici de salata de varză?
Că cineva a găsit mâncare şi altundeva decât La Bunicuţa.
Îmi place caşcavalul ei pane. Ţie, nu.
Mănânci ca un copil. Ăla e suc de plante?
Ţi-am luat şi ţie. Ţi-ar prinde bine o pauză.
O pauză de la ce? De la piste moarte?
Vrăjitorul sau Autorul, cum i-o fi plăcând să i se zică,
nu vrea să fie găsit.
- Au trecut câteva săptămâni. - Am cucerit tărâmuri în mai puţin timp.
- Cucereşte sticlele. Se desfac greu. - Crezi că le pot desface cu dinţii?
- Sunt regină şi ceva mai sofisticată. - Da, am înţeles.
Mama avea un desfăcător pe aici în timpul unei scurte şederi undeva.
Stai! Nu...
Ce-i asta? Ai rupt-o din carte?
Nu e din carte. Robin a găsit-o.
Înainte să plece cu familia lui, i-a apărut.
Nu e povestea ta. Ce e?
Robin credea că e speranţă.
Un semn că voi ieşi la liman.
Se pare că a fost doar o farsă crudă.
Ţi-a mai dat vreun semn?
Nu.
- Ar putea fi o cale să eliberăm zânele. - Da, am găsit o incantaţie.
E o parte dintr-o vrajă într-o limbă străveche, pe care n-am mai auzit-o.
- Traducerea a fost grea. - Dar am reuşit.
Am găsit un profesor de lingvistică de la Oxford,
care tocmai mi-a trimis traducerea.
E o ceremonie străveche, dar le va aduce înapoi.
Vreau doar s-o efectuezi.
O ceremonie, zici?
Dnă primar, declaraţi astăzi Ziua Eliberării Zânelor?
Poftim.
- Te descurci? - Da.
Mulţumesc!
- Eşti teafără? - N-o să mor.
- Dar am fost acolo, cu... Mulţumesc. - Mulţumeşte-i dnei primar, mai bine.
- Bine ai revenit! - Mulţumesc.
Blestemul sălăşluieşte aici, pe Muntele Pleşuv.
E protejat de o sumedenie de oprelişti magice mortale.
Aceste oprelişti sunt pe potriva însuşirilor voastre.
Scarabei-de-sânge.
Doar setea de sânge le întrece tăria veninului.
Cruella, cu puterea ta de convingere,
vor deveni blânzi ca nişte căţeluşi.
Am o mică sarcină pentru tine, scumpul meu.
Fugi şi le spune şi celorlalţi.
Aşa se face, drăguţă.
Blestemul Întunecat.
Foc.
Zămislit din suflarea dragonilor.
Malefica, ăsta e domeniul tău.
Data viitoare, vreau ceva mai greu.
Iar acum, Ursula, dacă nu ţi-e cu supărare...
- Asta cauţi? - Într-adevăr.
Ce naiba?
Ce se petrece?
Eu plec cu trofeul, iar voi... veţi muri.
Am uitat să vă spun de ultima oprelişte care păzeşte blestemul:
Chernobogul.
E un demon străvechi, ce se hrăneşte cu răutate.
Caută inima capabilă de cel mai mult rău şi o devorează.
De aceea am avut nevoie de voi trei.
Adieu!
Opreşte!
Am ajuns.
Ce naiba tot spui?
Unde e Storybrooke?
Mărturisesc, nu e chiar cum am spus.
Faci apel la încredere, dar ai pornit cu stângul.
Dacă n-aş fi deloc de încredere, v-aş spune adevărul acum?
Graniţa oraşului e la vreo 100 m încolo pe drumul ăsta.
Dar e ascunsă de o vrajă, care o face invizibilă şi de netrecut.
- Un oraş invizibil, în care nu intri? - Ăsta e adevărul.
În noaptea izgonirii mele, am legat cravata de copacul ăla,
ca să regăsesc drumul spre casă.
Să zicem că te cred.
Cum pătrundem în oraş fără ajutorul magiei?
Ultima şansă, Rumple.
Ne-am săturat de indicaţiile tale vagi şi de promisiunile deşarte.
Lasă arma, te rog. Exagerezi...
Fără şmecherii.
Dacă e să intrăm într-o capcană, spune-ne acum, dragule.
Fiindcă aici eşti doar un schilod.
Un laş cu puterea de a fi muritor.
Da, ai dreptate!
Deci ai fost izgonit. Cine te-a izgonit şi de ce?
Slujnica lui, desigur.
Pentru asta am venit aici? Pentru o fată?
Sunt aici din acelaşi motiv ca şi voi: vreau un final fericit.
Nu mint.
Cum anume va fi acel final, ei bine, asta mă priveşte doar pe mine.
Aşa cum şi voi aveţi motivele voastre.
Tot ceea ce căutăm se află dincolo ce acel hotar.
Dar, dacă voi credeţi că veţi găsi o cale de a intra în oraş
şi de a înfrunta toată magia fără ajutorul meu, n-aveţi decât!
Dar, dacă aveţi încredere în mine,
nu doar veţi intra în Storybrooke, ci veţi fi invitate acolo!
De parcă localnicii ne vor invita cu tine alături de noi!
Da, draga mea, fiindcă nu voi fi alături de voi.
Bun. Să auzim.
Hopa! Atenţie, piraţii dau târcoale!
- Ce faci? - Mă gândesc.
Dai târcoale şi mocneşti. O combinaţie clasică.
Eroilor le prinde bine să se laude şi să sărbătorească. Hai la chef!
Hai să "eroim" sau ceva de genul ăsta.
Nu sunt un erou. Zânele erau în pălărie din cauza mea.
N-a fost vina ta, ci a lui Gold. Crede-mă, începi să ai stofă de erou.
Sper.
Hai!
Hai, mamă, întreabă!
Scuză-mă. Pot să pun o întrebare?
Cu ce te pot ajuta?
Ştii ce e asta?
- De unde e? - De la conacul Vrăjitorului.
Henry a găsit acolo zeci de cărţi goale.
- Vrăjitorul e aici? - Casa lui este. Pe el nu l-am găsit.
Îl căutaţi?
Speram să-mi scrie un final fericit.
Dar cartea asta pare a avea o putere uriaşă.
Într-adevăr.
M-am gândit că, dar ar rescrie-o...
Ştiu că sună absurd.
Chiar deloc. Dar nu cauţi pe cine trebuie.
Deşi Vrăjitorul este foarte puternic, ar trebui să-l cauţi pe Autor.
Nu sunt unul şi acelaşi? Ce caută cărţile Autorului la Vrăjitor?
Întrebarea mă descumpăneşte şi mă tem că nu am un răspuns.
Dar ştiu că sunt două persoane diferite.
- Ştii cine e Autorul? - Nu.
Dar ştiu că el există. Sunt...
Dacă chiar este un el. Nu l-am văzut niciodată.
De fapt, nu l-a văzut nimeni de mulţi ani.
Deci aici m-a adus speranţa.
Îl vom găsi, Regina. Doar n-a intrat în pământ.
- Albăstrico, ştii de ce a dispărut? - Din păcate, nu.
Dar se zvoneşte că a lăsat indicii ascunse în unele cărţi.
Precum cea a lui Henry?
Ce naiba?
Să mergem să vedem ce mai distruge acum piaţa imobiliară.
Zidul are o crăpătură! Putem trece prin ea.
Uşor de zis, mai greu de făcut.
Nu ştie pe care dintre noi s-o înşface prima dată.
Nu contează. După ce o ia pe prima, celelalte pot fugi.
Jucăm "ruleta rusească a inimilor"?
După ce celelalte două sunt în siguranţă, o pot ajuta pe cea rămasă în urmă.
- Chiar să mă gândesc la toate? - Să te credem pe cuvânt?
Toate au un început.
Ştiam eu!
Drăcia aia a ieşit din pălărie?
- Vraja elibera doar zânele, nu? - O fi un fel de zână.
- Îl băgăm înapoi şi mai vedem noi apoi. - Odată eliberat, nu mai poate fi prins.
Minunat, deci singura noastră apărare funcţionează exact ca varicela?
Salvatoarea şi Regina cea Rea îl pot învinge.
Mă laşi odată cu numele ăsta?
CARMANGERIE
- Floare la ureche. - Nu te ambala. Doar l-am năucit.
Vrăjile noastre ar fi trebuit să-l ucidă.
Mă obişnuisem cu atmosfera tihnită.
- Belle... - Mă interesez de el la bibliotecă.
- Mersi. Tu... - Îi duc pe toţi la adăpost.
- Sunteţi organizaţi, nu glumă. - Nu e primul atac de genul.
Bun, deci aşa rămâne.
Hai să găsim o cale de a-i tăia aripile înainte ca liliacul să se întoarcă.
Numărul e format, mai trebuie doar să-l apelezi.
Ştiu să umblu cu telefonul, dar n-am încredere în proprietarul lui.
De ce? Telefonul meu e la tine. Îmi ştii tot planul.
Dacă aţi decide să nu vă întoarceţi după mine la noapte
şi aţi rămâne în Storybrooke, abandonându-mă, v-aş înţelege.
De aceea acum e altfel.
De această dată, salvarea mea depinde
nu de încrederea voastră în mine, ci de încrederea mea în voi.
Suntem uniţi sau nu?
O să afli la noapte, nu?
APEL: REGINA MILLS
- Regina, cine e? - Scârba Mărilor.
Şi mie mi-a fost dor de tine. Ce mai faci?
Cum a ajuns telefonul Întunecatului la o farfurie de calmar rânced?
I l-am furat.
Regina.
Iar el unde e acum?
E lat în spelunca unde l-am lăsat eu şi Cruella.
Cruella?
Da, ne-am împăcat.
Rumple ne-a găsit la New York. Avea nevoie de prieteni.
Ne-a povestit cum a trăit într-un orăşel liniştit până a stricat totul.
Dar a mai spus că e un loc aparte, unde răii îşi pot găsi izbăvirea.
Regina, Rumple ne-a spus că te-ai schimbat.
Şi noi ne-am schimbat. Ne-am învăţat minte.
Dă-ne prilejul să-ţi demonstrăm. Te rugăm să ne laşi să intrăm.
Îmi pare rău, dar avem destule pe cap şi fără să invităm două...
Aveţi cumva pe cap şi un liliac satanic, cu ochi holbaţi şi coarne de drac?
De unde ştii?
Fiindcă a scos acelaşi răget şi când a încercat să mă ucidă.
Ai mai avut de-a face cu el?
Da, şi-ţi pot spune exact ce vrea.
Ce coincidenţă!
Trăiesc într-o lume fără magie. Cum ar fi putut face asta?
Pălăria!
Ştiu!
- Fie. Spune-ne ce vrea. - Apoi ne laşi în oraş?
- N-aş putea nici dacă aş vrea. - Atunci descurcaţi-vă.
Stai!
Crăiasa Zăpezii a intrat cu pergamentul. Poate va merge şi cu ele.
Bine, caracatiţă.
Dacă informaţiile tale sunt bune, ne mai gândim dacă vă lăsăm.
Asta e condiţia mea.
S-a făcut.
Dacă vrei întuneric, asta-ţi voi da.
Am avut o înţelegere, vrăjitoarelor!
Sper să te îneci cu oasele mele.
Minunat.
N-o să mai scot duhoarea de peşte din rochia asta.
Cu plăcere.
- Regina, nu cred că pe tine te caută. - Ba sigur că da.
Ursula a spus că devorează inima capabilă de cel mai mult rău.
Cum Gold nu mai e, cine altcineva a mai rămas?
Există vreun pitic pe nume Drăcilă? Pe mine mă caută!
- N-o să te sacrificăm. - Nu cred că avem încotro.
- E o făptură magică, nu? - Aş tinde să cred că da.
Atunci ce s-ar întâmpla dacă ar ajunge într-o lume lipsită de magie?
- Fără magie, nu există nici fiara. - Trebuie să-l momim în afara oraşului.
Chernobogul a rezistat vrăjilor amândurora.
Chiar dacă m-aş teleporta acolo,
mă va strivi de cum mă va prinde în câmp deschis.
Dacă ai ajutoare, nu. Crede-mă.
Poftim?
Bine, aveţi grijă.
- Au găsit o soluţie contra fiarei. - Grozav! De ce nu te bucuri?
Fiindcă Cruella şi Ursula sunt aici.
- Ce-ţi veni să alegi galben? - Poftim?
Maşina ta e galbenă! Eşti îndrăzneaţă!
Îmi place. Am furat-o. E momentul să-mi critici gusturile?
Scuze, evit să mă gândesc că voi fi devorată de un demon.
- Nu te va devora. - Bine că eşti optimistă.
- Din ce e, din staniol? - Încă puţin, aproape am ajuns.
Prea târziu!
N-o să murim amândouă în sicriul ăsta pe roţi!
- Mulţumesc că ai încercat. - Ce spui?
Regina!
Hei!
Emma!
- Eşti teafără? - Da.
Deci Cruella şi Ursula au spus adevărul?
- Aşa s-ar părea. - Nu, Emma, eu...
Nu cred că e o idee bună.
Poate au spus adevărul acum, dar nu sunt de încredere.
Nu te recunosc. Tu mereu crezi că toţi sunt buni.
- Sunt şi realistă. - Are dreptate.
Storybrooke tocmai intrase pe făgaşul normal.
- Şi tu începi? - Nu ştim nimic despre ele.
Poate caută izbăvire,
dar pot fi la fel de diabolice ca Gold, Zelena sau şi mai şi.
Poate, dar ne-au ajutat şi am avut o înţelegere.
Nu contează, nu e o idee bună. Sunt rele.
Da, sunt îngrozitoare.
Dar nu cum am fost eu odinioară.
Dacă eu merit o a doua şansă, atunci şi ele o merită.
Cum îmi pot căuta eu fericirea aici, dar împiedicându-le pe ele s-o obţină?
De acord cu Regina. Să le lăsăm în oraş.
Bun venit la Storybrooke.
Mulţumesc, Regina. N-o să-ţi pară rău.
Ar fi şi cazul.
Ne-am întors, drăguţule.
Credeai că te-am abandonat, Întunecatule?
Sigur că nu. Suntem o echipă.
- Mişto ţoale. Acum ce facem? - Acum ne începem misiunea.
E simplu. Căiţi-vă pentru greşelile voastre.
- Vă faceţi prieteni şi relaţii. - Iar tu ce vei face?
Eu voi lucra mai departe din umbră.
Văd că iar facem noi totul.
Cum credeţi că am ajuns aici?
Şi cum credeţi că a fost eliberat Chernobogul?
A fost mâna mea.
Eu sunt profesorul de la Oxford care i-a tradus vraja lui Belle.
Vraja care a eliberat zânele şi a dezlănţuit fiara.
Nu vreau decât să vă gândiţi la ce am reuşit să fac din exterior,
când eram la pământ şi fără magie!
Apoi gândiţi-vă la ce pot face aici.
Să lăsăm ciondăneala şi să ne vedem de treabă.
Echipei noastre îi lipseşte un membru şi e timpul pentru reuniune.
- Adică... - Malefica.
- Dar a murit. - Nu de tot.
Asta ce mai înseamnă?
Că avem mult de muncă şi multe pregătiri de făcut.
Nu-mi place. Indiferent că a murit sau nu, marea problemă este Regina.
- De ce spui asta? - Fiara nu a putut-o învinge.
Malefica e diabolică, dar inima întunecată a Reginei e şi mai şi.
Vă daţi prea mult cu presupusul.
Nu din pricina Reginei trebuie să ne facem griji.
Poftim?
Da, fiara căuta inima capabilă de cel mai mult rău.
Dar n-o voia pe Regina, ci pe Emma Swan.
- Ce crezi că face băiatul? - Ce face de obicei.
El e singurul care-l poate găsi pe Autorul cărţii.
- Ai devenit foarte optimistă, Swan. - Chiar aşa?
După situaţia cu el şi cu părinţii mei, probabil e firesc.
Da. Apropo, n-ar trebui să fie aici?
Ba da. Oare de ce n-au venit?
Ia te uită cine a venit!
- A trecut multă vreme. - Trebuie să vorbim.
Vai, prinţul vrea să stăm de vorbă! Hai, frumosule, te ascultăm.
Ăsta e oraşul nostru.
Dacă chiar v-aţi schimbat, puteţi rămâne aici.
Vai, ce mărinimoşi sunteţi!
Cu o singură condiţie.
Nimeni nu trebuie să afle ce s-a întâmplat între noi în Pădurea Fermecată.
Dacă suflaţi o singură vorbă cuiva, mai ales Emmei,
nu e cazul să vă mai temeţi de Regina cea Rea.
Vă voi smulge inimile din piept chiar eu.