Din episoadele precedente...
- Ne-am întors, dragule. - Ne începem misiunea.
Ne lipseşte un membru.
- Malefica. - Dar a murit.
Nu chiar. E timpul să reunim trupa.
David?
Neal! Bună!
Hai la mine, mititelule.
Ce copilaş adorabil!
Să nu te apropii de fiul meu!
Nu de noi ar trebui să se teamă.
Îl pândeşte o primejdie mult mai mare decât noi.
Adevărul despre ce mi-ai făcut.
Lasă-mi familia în pace, te rog!
După ce termin, n-o să mai ai familie.
David?
- David? - Sunt aici.
N-ai dormit deloc, nu?
Nu e deloc uşor, cu Ursula şi Cruella aproape.
Mie-mi spui? Tocmai am avut un coşmar groaznic.
Tu nu erai. M-am dus la Neal şi le-am găsit pe amândouă la el.
- Dar şi Malefica era acolo. - Normal.
A spus că vom plăti pentru ce am făcut.
Atunci bine că nu mai e.
Dar celelalte două sunt şi ştiu.
- Nu poate fi o coincidenţă. - Nu mai contează nimic din toate astea.
Contează doar să le izgonim naibii din oraş
înainte să afle şi alţii ce am făcut.
A FOST ODATĂ CA NICIODATĂ
Să-mi fac griji că te bucuri că luna de miere e gata?
A fost minunat la palatul de vară, dar nu trebuie să uităm de regină.
- Trebuie găsită o soluţie. - Da.
Vom depăşi orice piedică ne va arunca în cale.
Am zis să nu-l pună pe Somnoros de strajă!
- Nu doar Somnorosul doarme. - E un blestem de adormire.
Regina.
- Regina! - Arată-te!
Nu se ascunde nimeni.
- Malefica! - Mă temeam că nu mă recunoşti.
Aţi făcut cunoştinţă cu aliatele mele, Cruella şi Ursula?
- Ce vrei de la noi? - Nu te agita, prinţule.
Nu vrem să ne luptăm, ci să facem un târg.
Drăguţă, mai aşteptăm mult băuturile alea?
Bună, mamă. Ca de obicei, te rog.
- Sigur. - Mersi!
Dacă baba aia s-ar mai transforma în lup, mi-aş face haină din blana ei.
Regina! Ne-ar prinde bine să smulgi inima cuiva aici.
- Bunicuţa tândăleşte cu comanda noastră. - Da, e o tactică foarte eficace.
N-ai smuls inimile tuturor sătenilor din Pădurea de Miazănoapte?
Sau din Pădurea de Miazăzi?
- Du-te şi te apucă de carte. - Bine.
Ia gogoşi cu glazură de ciocolată, nu gogoşi cu ciocolată, da?
Să fim bine înţelese.
Dacă mai pomeniţi de păcatele mele în preajma fiului meu,
vă dau afară din oraş cât aţi zice "bijuterii ieftine".
Astea sunt diamante sângerii.
Să mergem la alt local.
- Care e planul? - Să ne ocupăm de ultima criză apărută.
Sunt două tâmpite fără pic de tact, dar habar nu au să folosească magia.
Nu mi-aş face griji.
- Şi vor să găsească izbăvirea aici. - Tu chiar crezi asta?
Dacă nu credeam că e posibil, nu le mai primeam în oraş.
Dar acum trebuie să fim siguri, deci vom sta permanent cu ochii pe ele.
Asta pare a fi datoria şerifului. Eu am probleme mai mari pe cap.
CAFENEA - DESCHIS
Hook...
- O cunoşti? - Da, iubito.
Am întâlnit multe făpturi josnice în călătoriile mele.
Emma, mă bucur că eşti aici. Trebuie să plecăm.
Acum? Am venit la prânz.
- Am poftă de caşcaval! - Pune-ţi pofta în cui.
Avem două "prietene" noi în oraş.
Uneltesc ceva. Dacă ne grăbim, ne dăm seama ce.
Mă cheamă datoria.
Dacă faceţi vreo prostie, vă transform pe amândouă în broaşte!
Bună şi ţie, dragă.
E mai bine aici decât să deretici în castel.
Ce vreţi? Aţi venit să mă răpiţi iar?
Am făcut aşa ceva? Nici nu mai ţin socoteala.
Nu, am venit să te felicităm.
Cine credea că-l vei înfrânge pe Întunecat?
O biată slujnică l-a doborât pe cel mai puternic vrăjitor din lume.
L-ai aranjat bine, drăguţă.
- Deci l-ai văzut? - Da.
E distrus. E un nimeni acum. A redevenit laşul de odinioară.
E lesne de înţeles de ce se temea să-şi piardă puterile magice.
Spune-mi sincer, chiar nu te bucuri nici măcar un pic?
Nu! Nu m-aş bucura de răul lui.
Cumpăraţi ceva sau aţi venit doar ca să arătaţi ce crude sunteţi?
De fapt, speram să ai un ornament pentru capota maşinii mele.
Ceva mai strălucitor.
Să caut în inventar.
BIBLIOTECA PUBLICĂ STORYBROOKE
L-AM LUAT.
Încă puţin, draga mea Malefica.
Somnul tău e pe cale să se termine.
Gogoşi cu glazură de ciocolată.
- Cum e? Ai găsit ceva? - Încă nu.
Dacă Autorul a lăsat indicii în carte, cum a spus Stareţa, le vom găsi.
- Tu cum te simţi, mamă? - Bine, Henry.
Nu mi s-a părut, când ne-am întâlnit cu Ursula şi Cruella.
Probabil fiindcă ele îmi amintesc
de o perioadă din viaţa mea pe care aş prefera s-o uit.
De vremurile când eram rea.
Mă întreb dacă finalurile fericite sunt cu putinţă.
- Nu poţi gândi aşa. - Ştiu.
Uneori mă întreb dacă voi fi vreodată atât de fericită
ca atunci când eram doar eu, tu, Robin Hood şi Roland.
Atunci am simţit că sunt cel mai aproape de fericire.
Aş vrea să fiu din nou aşa.
Vei fi, mamă. Îl vom găsi pe Autor.
Îţi va rescrie sfârşitul şi totul va fi exact aşa cum vrei.
Ai grijă, Henry. Umpli cartea de firimituri.
Scuze.
Ce ciudat! Hârtia asta e diferită de celelalte.
- Probabil fiindcă e Pinocchio. - De ce ar diferi de alte poveşti?
August a adăugat-o în carte.
Voia ca Emma să ştie că el era Pinocchio în copilărie.
Voia ca ea să creadă.
Dacă August a desfăcut cartea,
s-ar putea să ştie ceva ce noi nu ştim.
Păcat că nu e aici, să-l întrebăm.
Poate că August nu e, dar Pinocchio este.
Ştiu că nu te dai în vânt după Ursula şi Cruella, dar îmi scapă mie ceva?
- Le ştii din Pădurea Fermecată? - Eu şi mama ta ne-am înfruntat cu ele.
- Şi? - Şi ce?
Am senzaţia că-mi ascunzi ceva.
- Aşa e? - Stai. Uite-le!
Sun-o pe Belle. Vreau să ştiu ce s-a întâmplat acolo.
Nu pricep. De ce aţi venit la noi?
La nunta ta, Regina a ameninţat că-ţi va risipi fericirea.
Nu a glumit. Are o cale de a-şi îndeplini ameninţarea.
- De unde ştii? - Regina mi-a furat cel mai negru blestem.
Blestemul Întunecat.
Mărul otrăvit e o nimica toată pe lângă asta.
Va pedepsi întreaga Pădure Fermecată, inclusiv pe noi.
Şi ce vreţi? Să luăm cu asalt castelul Reginei cea Rea?
Dacă ai fi isteţ pe cât eşti de arătos!
În inima pădurii se află un copac magic.
Zânele îi spun "Copacul Înţelepciunii" şi răspunde la orice întrebare îi pui.
Chiar şi dacă îl întrebi cum s-o învingi pe regină, cu tot cu blestemul ei.
- De ce nu-l întrebaţi chiar voi? - Cunoaşterea lui e ocrotită.
Înţelepciunea lui poate fi descătuşată doar de doi eroi foarte cutezători.
De aceea aveţi nevoie de noi.
Iată harta către copac. Vă vom însoţi acolo.
E spre binele tuturor.
Dacă e adevărat ce spun ele...
O vom înfrânge pe Regina cea Rea pentru totdeauna.
Dar sunt de încredere? Sunt aproape ca Regina!
Dacă are acel blestem, regatul e în primejdie.
Avem încotro?
ŞERIF
Belle a spus că-i lipseşte o cutie.
- Ce era înăuntru? - A spus că nu ştie.
Atunci să aflăm.
S-a întâmplat ceva, dle Arătos?
Coborâţi din maşină, vă rog.
- Ai găsit ceva? - În maşină nu e nimic.
Ciudat...
O fi rătăcit Belle cutia aceea?
Cine ştie? Nu le putem aresta doar pe speculaţii.
Se pare că aţi scăpat. Ne cerem scuze.
Ar fi bine ca măcar unul din familie să fie ceva mai amabil.
Hai înapoi la secţie.
Verificăm înregistrările, să fim siguri că n-au furat nimic.
Du-te tu. Eu mă duc la mama ta.
- Mă duci la apartament? - Tată...
- Sigur e totul bine? - Sigur, Emma. Hai!
L-ai găsit în maşina Cruellei?
Era al Maleficii. Ştii cât ţinea la el.
Da, şi nu-mi pot imagina decât un motiv pentru care cele două vrăjitoare
ar vrea să-i fure un totem, anume o vrajă pentru a o readuce la viaţă.
- E cu putinţă? - Nu contează ce poate face magia lor.
Acum avem ăsta şi nu putem risca nimic.
Dacă descoperă că lipseşte, vor găsi altceva.
Atunci vom lua ceea ce le e indispensabil, rămăşiţele Maleficii.
- Sub bibliotecă! - Da.
Le aruncăm în port şi scăpăm de ea.
După ce află Ursula şi Cruella, poate pleacă din oraş.
Sper să ia şi secretul cu ele.
- Ne lasă să trecem sau nu? - Din nefericire, nu.
Ai crede că Făt-Frumos şi Alba-ca-Zăpada au o oarecare influenţă.
- Ştiu cine sunteţi? - Da. Ştiu şi de voi.
Trebuie să găsim altă cale spre Copacul Înţelepciunii.
- Putem ocoli viroaga prin sud. - Va dura cu două zile mai mult.
Arată-le străjilor cât de îndemânatic eşti cu sabia.
Oamenii îşi fac datoria şi la fel aş face şi eu!
Unde e Malefica?
Nu!
Hai!
Nu!
Ocolul nu mai este necesar.
- Trebuia să ne laşi să le vorbim! - Vorbe, vorbe.
Ai ezitat să faci ce se cerea. Eu am îndrăznit.
Bravo, dragă.
Pardon, e vreo problemă?
Mă gândeam eu.
Sendvişuri cu caşcaval. Exact cum îţi plac.
- Cu cartofi prăjiţi? - Cu ceapă.
Bun! Te-am încercat.
- Ce e asta? - Înregistrări de la bancomat.
Vrem să vedem dacă cele două au furat ceva.
Apropo!
N-am mai apucat să te întreb cum de o cunoşti pe Ursula.
Ţi-am spus deja. E unul dintre monştrii marini întâlniţi pe când eram pirat.
- Asta ce înseamnă mai exact? - Sincer, am uitat.
- Swan, n-am ce să-ţi spun altceva. - Ba îmi ascunzi ceva.
Nu ştiu ce să-ţi mai zic.
Nici eu.
DESCĂRCARE COMPLETĂ
- Mă întorc la treabă. - Vânătoare de vrăjitoare plăcută!
Bun, sunt de ajuns.
Putem intra în peşteră prin mine.
- Salut! Unde vă duceţi? - Emma!
- Ce faci aici? - Am găsit ceva. Priviţi!
Belle avea dreptate. Cred că asta e cutia care lipsea.
- E suficient pentru a le aresta. - Să nu ne pripim.
- Nici nu ştim ce e. - Stai puţin. Cum adică?
Acum două ore, eraţi crizaţi cu vrăjitoarele alea, iar acum...
Plecăm în drumeţie.
L-am lăsat pe Neal cu Ashley.
Deci criza nu mai contează. Ce naiba se petrece azi?
Eu şi mama ta ne-am dat seama că trebuie să ne detaşăm puţin.
Am abordat prost problema.
Când le-am cunoscut, cele două erau rele.
De când au intrat în oraş, le-am tratat în consecinţă.
Le-am considerat rele.
Ca să le oferim şansa de izbăvire, trebuie să le considerăm bune.
Chiar plecaţi în drumeţie?
Ştiu că nu crezi că le lăsăm în pace pe vrăjitoare,
dar eu şi mama ta considerăm că aşa e cel mai bine.
Dacă aveţi nevoie de mine, sunt la secţie.
David, chiar procedăm bine?
Numai aşa putem fi siguri că Emma nu va afla adevărul.
Îţi aminteşti ceva, Pinocchio?
Mai uită-te la pagini.
- Unde ai fost? - Am pândit vrăjitoarele.
Mergeam la secţie când ai sunat.
- Cum merge? - Nu merge. Nu-şi aminteşte nimic.
Tu şi August aţi stat mult împreună. Poate-l ajuţi să-şi amintească.
Da, aş putea încerca.
Bună! Vino cu mine.
- Îţi aminteşti de mine, nu? - Tu eşti Emma. Şerif.
Dar ştii că înainte, când erai mai mare, noi doi eram prieteni.
Erai un adult foarte isteţ.
Atât de isteţ, încât ai dezlegat cartea şi i-ai adăugat o poveste.
Apoi ai legat-o la loc.
Îţi aminteşti asta sau orice altceva despre carte?
Ştiu că toţi vreţi să-mi amintesc, dar nu reuşesc.
Te-ai dus la Phuket.
Mergeai cu motocicleta. Purtai haine de piele şi barbă.
- Regina! - Nu se străduieşte de-ajuns!
Concentrează-te şi gândeşte-te, atâta tot!
Sau capul tău e tot de lemn?
- Încetează! - Mamă!
- Nu-ţi permit să-i vorbeşti aşa. - Poate are nevoie de puţină motivare.
Regina, ajunge.
Hai la automat, să luăm o gustare. Vino, Henry.
Te-ai gândit că misiunea ta este sortită eşecului?
Le-ai distrus tuturor finalul fericit. Ce te face să crezi că meriţi unul?
Te pot întreba acelaşi lucru.
Ai minţit cu privire la şifonier şi l-ai trimis pe Pinocchio aici.
Din cauza blestemului tău! A trebuit să-l salvez!
Lasă-mi băiatul în pace!
- E bine ce facem? - Nu ţineam să fur trupul unei vrăjitoare.
Mă refer că minţim.
Ursula şi Cruella sunt aici de nici două zile,
iar noi am minţit-o pe Emma de nici nu mai ştiu câte ori.
- Când se va termina totul? - Când scăpăm de Malefica.
Şi după ce pleacă vrăjitoarele.
Alba-ca-Zăpada! Făt-Frumos! Gata cu somnul de frumuseţe!
Iată-l!
Copacul Înţelepciunii. Acum ce facem?
Presupun că aşa aflăm răspunsurile pe care le căutăm.
- Eşti gata? - Da.
Cum putem opri blestemul Reginei cea Rea?
- De ce nu a răspuns? - Vrăjitoarele probabil ne-au minţit.
Să fie o cursă?
Nu, dragă, şi nu am minţit.
Probabil nu sunteţi atât de curajoşi pe cât vă credeam.
- David, iată! - Cenuşa Maleficei.
- Am reuşit! Le-am oprit! - Nu chiar.
Credeam că m-am făcut înţeles. N-ai ce căuta în preajma fiului meu.
Am venit să vorbesc cu tine, nu cu Pinocchio.
Dacă vrei să ştii ceva despre carte, află că August nu mi-a spus nimic.
Taci şi lasă-mă să vorbesc! Încerc să-mi cer scuze.
Te ascult. Ai început interesant.
Dacă cineva i-ar vorbi lui Henry cum i-am vorbit eu băiatului tău,
nu m-aş fi oprit doar la a răcni la el.
Ştiu că am forţat nota.
Dar, de fiecare dată când mă apropii de finalul meu fericit,
mă lovesc de o nouă piedică.
Nu voi avea parte de el dacă redevin cum eram,
aşa că îmi pare rău.
Aşteaptă.
După ce Zâna Albastră l-a transformat pe August în băiat,
am păstrat tot ce a adus în oraş,
în speranţa că-şi va aminti ce bărbat a fost odinioară.
Poate că ceva de aici te va ajuta să găseşti ceea ce cauţi.
Dacă nu te poate ajuta băiatul meu, poate că al tău va reuşi.
Mult noroc!
- Nu bănuiesc că sunt implicat? - Nu au niciun motiv.
Şi Belle?
A bănuit ceva când aţi fost în prăvălia mea?
- Adică dacă a întrebat de tine? - Nici n-a pomenit de tine, dragă.
Aş zice că te-a uitat.
Ştii ce ai de făcut.
- Ce nesăbuiţi am fost că v-am crezut! - Lăsaţi-ne să trecem.
Nu pleacă nimeni până nu aflăm de ce nu a răspuns copacul.
- Poate nu ştii bine regulile. - Ba nu. Planul trebuia să dea roade.
Poate a apărut altceva. Poate copacul a simţit.
Cum de n-am văzut mai devreme? Strălucirea ochilor tăi.
Luciul pielii tale albe ca zăpada. Radiezi, draga mea.
Nu ştii? Eşti însărcinată.
- Poftim? - Da?
De aceea te-a refuzat Copacul Înţelepciunii.
Vom fi părinţi.
Ce legătură are cu copacul?
- Cu ce ne-ar împiedica pruncul? - Voi sunteţi eroi.
- Dar nu e musai ca şi copilul să fie. - Ai grijă, vrăjitoareo.
Copilul vostru e rodul iubirii adevărate,
deci ar putea deveni un erou puternic, capabil de multe fapte bune.
Dar capacitatea de a face bine e însoţită şi de altceva.
- De ce? - De capacitatea de a face mult rău.
Copilul vostru ar putea ajunge ca noi.
- Adică... - Un ticălos.
Mai întunecat decât tot ce s-a văzut pe acest tărâm până acum.
Veniţi, doamnelor.
Va trebui să găsim altă cale de a înfrânge blestemul.
Pot să-i sugrum mai întâi? Tentaculele mele s-au plictisit.
Am senzaţia că vor suferi enorm pe viitor. Să mergem.
- Ce naiba ai făcut? - Magia de înviere a Maleficei
nu necesită un fleac din prăvălia lui Gold.
A fost un tertip ca să vă aduc aici.
Ne trebuie ceva mai puternic.
- Sângele celor care au nedreptăţit-o. - E prea târziu!
Mă bucur că m-am întors!
Albă-ca-Zăpada şi Făt-Frumos!
Malefica, orice ai crede că am făcut
- ...nu ştii toată povestea. - Ştiu destul.
Răbdare, Mal. Avem un plan.
Fă-mi mie rău, dar lasă-l pe David în pace!
Ţie? Ar fi mult prea uşor.
Mai întâi le vei spune tuturor ce am făcut.
Nu-mi pasă de secretul vostru. Păstraţi-l cât doriţi.
Nu-mi pasă decât de un singur lucru: suferinţa ta.
Va fi la fel de îndelungată, groaznică şi nemiloasă ca a mea.
Suferinţa pe care ai provocat-o.
- Uitasem ce dor îmi e de ea. - Va fi distractiv!
Voi savura orice clipă de chin.
Iar tu vei vedea cu ochii tăi cum lumea ta se prăbuşeşte.
Pe curând, dragilor!
E numai vina noastră.
Dacă nu ţineam morţiş să păstrăm secretul!
Dacă am fi cerut ajutor!
Ai dreptate. Nu mai putem minţi.
Trebuie să-i spunem Emmei totul.
Swan, de ce m-ai chemat?
Ştiu că-mi ascunzi ceva despre Ursula din trecut.
Şi nu mă deranjează.
Dar mă deranjează că mă minţi în privinţa asta.
Da, ai dreptate.
Nu am fost întru totul sincer cu tine.
Îmi amintesc de păţaniile cu Ursula şi nu au fost deloc plăcute.
- I-ai frânt inima? - Chiar mai rău.
Orice i-ai fi făcut, acum nu mai eşti acelaşi.
Asta nu va schimba nimic între noi.
Ai multă încredere în mine, Swan.
Ştiu, şi am motiv.
- Anume? - Părinţii mei.
Astăzi m-am îndoit o clipă de ei.
Au zis că fac o drumeţie, dar am crezut că mint.
- Şi au minţit? - Nu. Părinţii mei nu m-ar minţi.
Dar faptul că m-am gândit că m-ar minţi
mi-a adus aminte că tind să mă aştept la ce e mai rău de la oameni.
Când eram mică, cei din jur mă dezamăgeau mereu.
- Şi... - Eu nu am de gând să te dezamăgesc.
Ştiu.
Orice s-a întâmplat între tine şi Vrăjitoarea Mărilor,
îmi poţi spune când eşti pregătit.
Orice ar fi, voi face ca părinţii mei.
Voi alege să văd doar ce e bun la tine.
Şi eu, la fel.
Scuze, n-am vrut să deranjăm.
Deci aţi stat ca nătângii şi v-aţi uitat? Data viitoare, puteţi deranja.
Avem veşti rele, mă tem.
Cruella şi Ursula unelteau ceva.
Au înviat-o pe Malefica.
Dragonul pe care l-am ucis sub turn?
Dragon? Credeam că e o fiară mumificată.
- Orice ar fi fost, acum este cum era. - Cu ea aici, suntem în pericol.
Nu pricep. De ce vor vrăjitoarele să ne luptăm cu ele?
Fiindcă sunt rele, iar noi suntem eroi.
- Trezeşte-te! - Se va trezi abia dimineaţă.
Ce faci? Ce cauţi aici? Unde-ţi sunt prietenele?
Ele nu ştiu că-ţi fac o vizită. Nu degeaba am venit la tine singură.
De ce?
Fiindcă noi două avem ceva în comun. Ele n-ar înţelege niciodată.
- Suntem amândouă pe cale să fim mame. - Eşti însărcinată.
Înţelegi de ce trebuie să risipim acest blestem. Pentru copiii noştri.
Dacă ne dăm mâna, vom găsi o cale s-o învingem pe Regina.
Nu.
- Poftim? - Nu alături de tine.
- De ce? - Fiindcă eşti cine eşti.
Dacă cedăm întunericului pentru a învinge blestemul,
copilul nostru va fi şi el sortit întunericului.
Ai risca soarta regatului pentru a fi sigură că acel copil va fi erou?
Eu şi Făt-Frumos vom învinge.
Dar nu ne vom lepăda de noi înşine pentru asta.
Nu vreau să ajung ca tine.
- Ce e cu secretomania asta? - Malefica s-a întors.
Trebuia să-mi dau seama că Hinghera şi Caracatiţa vor altceva.
Vor să ne distrugă toate finalurile fericite.
- Şi cum speră să facă asta? - Aici vei avea tu un cuvânt de spus.
Trebuie să aflăm ce uneltesc. Ne trebuie cineva apropiat lor.
Cineva pe care să-l creadă rău.
Vrem să te infiltrezi printre ele şi să ne ajuţi.
Crezi că mă vor primi cu braţele deschise?
- Regina, ai fost de-a lor. - Mă cred eroină acum.
- Nu mă vor crede! - Atunci găseşte o cale să le convingi!
De ce crezi că sunt pornite să ne distrugă?
Fiindcă eu şi David am făcut ceva în urmă cu mult timp.
Regina, m-ai rugat odată să...
M-ai rugat să păstrez un secret, dar nu am reuşit.
Te voi ruga să păstrezi tu un secret de-al meu, dar Emma nu trebuie să afle.
Ce anume?
Emma s-a născut capabilă de foarte mult rău.
Dar e o salvatoare, o eroină. Magia ei este albă!
Eu şi David am mutat munţii pentru a ne asigura de asta.
Dacă ştiţi că e capabilă de bine, de ce nu-i spuneţi?
Din acelaşi motiv pentru care nu vrei ca Henry să afle de trecutul tău groaznic.
Vrei să-l ocroteşti...
...pentru a nu-şi pierde încrederea în tine, cea de acum...
Eşti aşa cum a crezut dintotdeauna că poţi fi.
AUTORUL?
De aceea Emma nu trebuie să afle ceea ce urmează să-ţi spun.
A început în sfârşit să fie mai deschisă.
Dacă va afla adevărul şi o vom dezamăgi,
îşi va pierde încrederea în noi.
Asta ar putea-o împinge pe căile întunericului.
Când îi trădezi pe cei pe care îi iubeşti...
...când îi faci să vadă doar ce e mai rău în tine...
...faptele tale schimbă totul.
Nu mai există cale de întoarcere.
Ai destrămat legăturile pe care le-ai închegat cu atâta trudă.
Pe cât de puternice erau odinioară...
...pe atât de greu este să le refaci.
Dacă mai este cumva posibil.
Nu înţeleg. Ce i-aţi făcut Maleficei?
Malefica şi-a pierdut copilul din cauza noastră.