Din episoadele precedente...
- Ce face Regina? - Se infiltrează.
Îl caută pe Autor. Au final fericit dacă îl distrug pe al vostru.
Pot să intru?
Tortura nu va da roade cu el, dar va da roade cu omul care era odată.
Îmi ascunzi trecutul tău cu Ursula.
- I-ai frânt inima? - Chiar mai rău.
Smee, vă întoarceţi în Ţara de Nicăieri cu cala plină, nu cu burţile pline.
Pan n-o să vadă că lipsesc câteva prăjituri.
Mănânci câte vrei, dar după ce aflu cum îl distrug pe Întunecat.
- Până atunci nu-l supărăm pe Pan. - Desigur.
Ai auzit?
Superb!
Stânci la prora!
Ce e cu vocea asta, căpitane?
E cea mai primejdioasă făptură a mărilor. O sirenă.
- De ce ai lăsat corabia să plece? - Scuze, tată, dar n-am putut.
Dar ţi-am spus altceva! Eu sunt...
Poseidon, Regele Mărilor. Da, ştiu.
Numai că vreau ca vocea mea să aducă veselie, nu suferinţă.
Asta a vrut şi mama ta şi ştii ce i s-a întâmplat.
Şi mie îmi e dor de ea, tată, dar ea m-a învăţat să cânt
şi ştiu că n-ar vrea să-mi folosesc vocea astfel.
N-ar vrea nici să-i laşi pe ucigaşii ei să-ţi scape.
- Ar vrea să-i răzbuni moartea. - Ba nu, asta vrei tu.
Un om a ucis-o, dar nu toţi oamenii sunt la fel.
Ajunge! Câtă vreme trăieşti în oceanul meu, vei face cum îţi spun!
Poate nu vreau să trăiesc în oceanul tău.
Ursula, îmbufnează-te cât vrei, dar să fii acasă până la flux.
Dragă, vino! Ratezi toată distracţia!
V-am mai spus că nu ştiu nimic despre Autorul ăsta.
- Atunci să te stimulăm puţin. - Oricum nu-mi aduc aminte ce nu ştiu!
Staţi!
- Ce e? - Ştiam eu că e slabă de înger!
Mă laşi? Torturam oameni pe vremea când tu te jucai cu căţeluşi.
Acest neisprăvit era odinioară din lemn. Să-i dăm foc, să vedem ce face.
Bine! Ştiţi ce?
Îmi amintesc ceva despre Autor.
Nu ne ascunde nimic.
Înainte de Blestem, am întâlnit un mistic la Hong Kong.
Îl chema Dragonul.
Nu ştiu cum de ştia de carte, dar îl căuta pe Autor de ani întregi.
- Şi ce aflase acest Dragon? - A murit înainte să-l întreb.
Eşti pe cale să ai ceva în comun cu el.
După ce a murit, i-am luat tomurile şi le-am adus la Storybrooke.
Chiar credeţi că acest plod ne spune adevărul?
N-ar fi prima oară când mă minte în faţă.
Mă tem că vom merge la rulota lui, ca să aflăm.
Între timp, să continuăm restul planului?
"Restul planului"? Ce îmi ascundeţi?
Nu ajunge să furi o păpuşă
şi să arzi câţiva buşteni, ca să ne convingi să-ţi spunem.
Între timp, bucură-te că ai ales în sfârşit tabăra câştigătoare.
Emma, câtă vreme e cu Regina, Pinocchio nu va păţi nimic.
Nu e sigur. Era bine dacă nu-i pierdeam urma.
N-aveai de unde şti că va arunca emiţătorul.
Dar m-a convins că e o idee bună să-l răpească.
Dacă puştiul păţeşte ceva, e vina mea.
Urmele se opresc aici. Se pare că le-a şters ploaia.
- Ar merge o vrajă de localizare, nu? - Poate nu ne va trebui. Priviţi!
- Mary Margaret! - Ce naiba? Eşti teafără?
- Mă grăbesc, nu am timp. - Regina?
Pinocchio e teafăr.
- E aşa cum era înainte. - August!
Dar vă mai spun ceva. Gold e aici. Suntem în cabana lui.
N-a venit doar după Autor. Nu-mi spune şi celălalt motiv, deci e de rău.
- Întunecatul s-a întors. - Da.
O singură persoană ne poate ajuta să-l izgonim din nou.
- E aici? Cu neputinţă! - Credeai că se va ţine departe?
Pumnalul! Trebuie să mi-l dai, ca să oprim lupta înainte să înceapă.
Pumnalul nu e la mine, ci la Killian!
La mine? Eu n-am mai văzut blestematul de jungher
de când i-ai poruncit Crocodilului să plece.
Ţi l-am dat azi-noapte, să-l ascunzi unde nu va putea fi găsit.
Am căutat vieţi la rând o cale de a-l nimici pe Întunecat.
Dacă luam pumnalul, sunt sigur că mi-aş aminti.
- Şi atunci cui i l-am dat? - Lui Gold.
S-a deghizat în tine. Şi-a redobândit puterea.
Când credeam că nu mă mai poate vicleni, a găsit totuşi o cale.
Izgonirea a fost prea blândă pentru diavolul ăla.
- Trebuia să-l străpungem cu pumnalul. - Ar fi avut pe el numele tău.
Merita. Măcar ştiam că nu se va mai întoarce!
L-am învins şi-l vom mai învinge.
- Dar nu ştim ce unelteşte. - Întâi îl salvăm pe August.
Ocupaţi-vă voi de asta. Eu voi afla secretul Întunecatului.
- Cum anume? - Prin Ursula, Vrăjitoarea Mărilor.
Mă voi folosi de relaţia din trecut cu ea.
- Cum? - Mă voi inspira de la tine.
Îi voi da finalul fericit.
Chiar poţi?
Da, fiindcă eu sunt cel care i l-a răpit.
NU INTRAŢI!
Ce e aia? Vrei să-mi dai iar foc?
- Pagina i-a apărut cuiva drag mie. - Robin Hood?
De unde ştii de Robin Hood?
Băiatul nu-şi aminteşte că a fost eu, dar eu îmi amintesc că am fost el.
Ai dreptate. Robin a găsit-o.
Dar pagina asta...
...descrie ceva ce nu s-a întâmplat.
Cred că ştii mai multe decât spui.
Ce e, dragă? E ceva afară?
Nimic. Mă duc să-mi dezmorţesc tentaculele.
Unde e făptura aceea infernală?
- Aici, căpitane! - Aşteaptă. Vreau să-ţi propun un târg.
- După ce mi-ai făcut? Nu cred. - Gold s-a înşelat.
Poţi obţine ceea ce vrei şi fără a-l găsi pe Autor.
Şi de ce aş crede o iotă din ce spui?
Fiindcă ştiu ce doreşti şi ştiu de unde să-l obţii.
Încă îl ai?
Întunecatul nu a venit aici numai pentru a-l găsi pe Autor.
Dacă îţi dau finalul fericit, vreau să-mi spui ce mai caută în Storybrooke.
S-a făcut.
Vă voi spune o poveste despre albastrul fără fund
La tribord, la tribord
Ai grijă, băiete Te aşteaptă o sirenă
În adâncurile misterioase de dedesubt
În adâncurile misterioase
De dedesubt
Recunosc oriunde vocea asta. Eşti sirena care era să-mi scufunde corabia.
Dar nu ai scufundat-o, aşa că-ţi sunt dator cu un pahar.
După ce v-am lăsat să plecaţi,
tata a spus să fac cum îmi spune el dacă vreau să mai stau în oceanul lui.
Eu nu mă dau în vânt după ultimatumuri.
Am furat asta din vistieria lui. Cu ea, pot merge pe uscat.
Eşti tare curajoasă.
Tata n-a fost dintotdeauna aşa crud. Era vesel într-o vreme.
Se bucura să ne audă pe mine şi pe mama cântând.
Şi ce s-a întâmplat?
Un pirat a ucis-o pe mama.
De aceea mi-a poruncit să cânt doar ca să-i duc pe năieri la pierzanie.
A făcut din vocea mea o armă.
Dar numai atât mi-a rămas de la mama.
Doar cântând îi pot menţine viu spiritul.
Ai un dar deosebit.
Vocea ta poate alina şi cel mai căznit suflet.
Chiar crezi?
Vreme de aproape un veac,
mintea mea a fost mistuită clipă de clipă de un singur gând:
să mă răzbun pe un diavol pentru ce i-a făcut iubitei mele.
Vocea ta, când am auzit-o...
...mi-a risipit suferinţa.
Chiar dacă doar o clipă.
Numai asta îmi doresc, să îi veselesc pe oameni.
Asta şi faci.
De ce cânţi în taverna asta?
Strâng bani ca să plec la Glowerhaven.
Mama mi-a spus că acolo îi plăcea cel mai mult să cânte.
- Strâng galbeni ca să... - Nu-ţi trebuie.
- Nu? - Dacă te duc eu, nu.
- Chiar vrei să mă ajuţi? - Vino în port mâine-dimineaţă.
Unde mi-ai îngropat comoara?
Nu e îngropată, ci pe Jolly Roger.
- Şi unde e Jolly Roger? - În Pădurea Fermecată.
Mai poţi deschide portaluri sub apă
sau ai renunţat la magia asta când ai devenit monstru?
Din cauza ta sunt un monstru.
- Poţi deschide portalul sau nu? - Da.
Dar vreau ceva de pe Jolly Roger, ca să ştiu unde este.
O cataramă.
Crezi că mi-aş da nava fără să iau un suvenir?
Ce e? Nu-ţi place oceanul?
N-am mai intrat în mare de când am fost izgonită în lumea asta.
Dă-te înapoi.
- N-a mers. - Ba da.
Fir-ar!
Se pare că nu doar tu te-ai schimbat.
Pe ultimul care m-a atins l-am înjunghiat!
Îndrăzneşti să mă târăşti pe corabia mea? Eşti ca şi mort.
Tu să mă asculţi!
Fiica mea nu are ce căuta pe acest vas în zori!
Nu se va răzgândi dacă mă ameninţi pe mine.
Nu eu trebuie s-o fac să se răzgândească, ci tu!
Ce să fac cu o scoică?
E vrăjită, pentru a-i răpi motivul pentru care vrea să plece.
Vocea sau mai degrabă cântecul din vocea ei.
Dacă nu poate cânta, se va întoarce în mare, unde-i este locul.
Mi-a spus ce înseamnă vocea pentru ea.
N-o voi trăda, căci mi-a cruţat corabia.
Dacă-ţi ofer o cale de a-l nimici pe Întunecat?
- Ce ştii despre mine şi el? - Ştiu că încerci de o viaţă să-l ucizi.
Îţi pot oferi o magie care în sfârşit te va elibera.
- Ce fel de magie? - Cerneală de calamar.
Un singur strop poate paraliza orice făptură,
chiar şi pe Rumpelstiltskin.
Trebuie doar să-i răpesc vocea fiicei tale?
E simplu, piratule. Arată-i cât de îngrozitori pot fi oamenii.
Sper că nu deranjăm, dar avem nevoie de ajutorul unui hoţ.
De unde ştiu că eşti Killian?
Acum ţi-ai găsit să te îndoieşti de mine?
- Dacă era Întunecatul, iubiţel era mort. - Aşa e. De ce te-aş ajuta?
Fiindcă vrem acelaşi lucru: moartea Întunecatului.
Şi iată cum am putea reuşi.
E corabia ta. Cam mică, nu?
Ai grijă. Nu se cade să insulţi dimensiunile corăbiei unui pirat.
Ai stat în Ţara Minunilor mai mult ca oricine.
Trebuie s-o poţi mări cumva.
Ai noroc. S-ar putea să am exact ce-ţi trebuie.
Regina!
Robin?
- Regina! - Robin!
- Nu pricep! Cum ai ajuns aici? - Nu contează.
Contează doar că acum sunt cu tine.
Suntem urmăriţi.
- Ce naiba faci aici? - Pleacă de lângă el!
Dacă ai insomnii, am ceva care să te ajute.
N-am nevoie, mulţumesc.
Bună, dragilor.
- Ai găsit ceva? - Sigur că nu. Nici n-am căutat.
E un mincinos înnăscut.
N-ar fi cedat atât de uşor. Dar le-am făcut o vizită Zânelor.
De fapt, le-am vizitat marele depozit de magie.
Poţiunea asta poate inversa orice vrajă aruncată de mironosiţele alea.
Ele l-au făcut om. Asta îl poate transforma la loc.
Te asigur că o să te doară.
Să vedem dacă putem trage aţele marionetei.
Cabana lui Gold e în faţă. Mergem pe jos.
Hook a spus ceva? A făcut-o pe Ursula să se dea cu el?
- Dacă nu s-a dat el cu ea. - Zău?
Dimineaţă era sumbru.
Dacă Gold îmi făcea mie ce i-a făcut lui, îl înjunghiam.
- Nu-ţi stă în fire. - Nici lui Hook.
Liniştiţi-vă! Zic doar că îl înţeleg.
Gold nu i-ar face rău unui copil, dar cine ştie ce i-ar face lui August?
Chiar că e temporar, dragule.
Poate că nu mai arăţi precum păpuşa de altădată,
dar nu mai contează.
Poţiunea asta a activat detectorul de minciuni dinăuntrul tău.
Habar nu am ce vorbeşti.
Grozav! Următoarea minciună te va durea.
- Ce ştii despre Autor? - V-am spus tot ce ştiu.
- Mai încearcă, dragă. Unde e? - Nu ştiu.
- Voi afla ce vreau să ştiu, fii sigur! - Bine!
- Unde e? - Îţi voi spune ce vrei să ştii.
Vrăjitorul l-a ferecat pe Autor după o uşă.
Vrăjitorul? O uşă? Vorbeşte în dodii!
Ba nu! Ascultă-mă, Gold!
Ştii despre Vrăjitor. Ştii că spun adevărul.
Iar ea... ştie despre uşă.
Ştiu că tata ţi-a dat lucrurile mele.
Din carte am rupt o pagină pe care era desenată o uşă.
- Regina? - Erau câteva fâşii de hârtie.
Atunci nu te superi dacă ni le arăţi acum.
Aş vrea, dar i le-am dat deja lui Henry.
Îţi aminteşti cum arată uşa?
E din lemn, are cadrul sculptat de mână şi e suflată cu aur.
- Unde e uşa? - Nu ştiu decât...
...că e în Storybrooke.
Poftim! N-a fost chiar aşa de greu, nu?
Vrăjitorul l-a ferecat,
aşa că prima dată vom căuta uşa la conacul lui.
- Malefica? - Stau aici, cu ochii pe păpuşă.
Nu, Cruella va fi câinele de pază.
Doar tu ai văzut uşa desenată, aşa că ne vei ajuta s-o găsim.
Cu grijă, e distilată din cele mai bune ciuperci din ţara Minunilor.
Dacă scapi un strop, în port va apărea o caracatiţă uriaşă.
Asta da corabie pe potriva unui pirat!
- Adâncurile de dedesubt... - Dle Smee, curăţă puntea.
De unde bate vântul de apus
Lasă-mă singur cu oaspetele nostru.
Unde Poseidon e rege Unde poporul lui cântă
În misterioasele adâncuri de dedesubt
Misterioasele adâncuri
Nu te supăra, am vrut să le cânt marinarilor în timp ce muncesc.
E minunat. Mă tem că am să-ţi arăt ceva.
Ştiu ce este. De ce e la tine?
- Te rog, n-o folosi. - Nu te teme, n-o voi folosi.
Dar află că tatăl tău mi-a dat-o. Credea că te întorci dacă nu poţi cânta.
În schimbul ajutorului meu, mi-a dat cerneală de calamar,
o armă care m-ar putea ajuta să mă răzbun pe Întunecat.
Ai renunţa la răzbunare de dragul meu?
Ştiu că doar vocea ţi-a mai rămas de la mama ta.
Dacă aş avea ceva rămas de la iubita mea...
Sunt pirat, dar am şi onoare.
Îţi promit că nu-ţi voi răpi vocea.
- Dar vei fi mereu slujitorul lui Pan. - Nu neapărat.
Ai furat brăţara din vistieria tatălui tău.
Probabil acolo ţine şi cerneala de calamar.
Vrei s-o fur şi să ţi-o dau.
Te voi duce la Glowerhaven sau oriunde vrei să mergi.
- Aşa obţinem amândoi ce vrem. - Da. Acum gândeşti ca un pirat.
Nu credeam că voi mai călca pe corabie.
Te poţi holba la ea după ce-mi redai vocea.
Ştii înţelegerea noastră.
Dacă ţi-o dau, îmi spui toate amănuntele planului Întunecatului.
- Auzi? - Da.
- Nu a mers. - De ce naiba?
Fiindcă te înşeli, Hook. Răii nu pot avea parte de finaluri fericite.
Nu trebuia să te cred când ai spus că mă poţi ajuta fără Autor.
Ţi-am dat vocea.
Nu e vina mea că magia ta n-o poate descătuşa din cochilie.
- Spune-mi ce unelteşte Gold. - Înţelegerea a căzut. Nu spun.
Ba n-a căzut!
Trebuie să-l opresc! Mi-a răpit prea multe!
Nu te-ai schimbat deloc. Ai rămas acelaşi pirat egoist.
Nu te pune cu o femeie cu opt braţe, mai ales când ai doar unul.
Bălăceală plăcută, căpitane!
Stai liniştit, îmi poţi mulţumi mai târziu.
- Eşti teafăr? - Da.
Bine.
L-ai aruncat pe Barbă-Neagră în apă înainte să spune unde e Eric.
A trebuit să-l salvez ca să aflu.
Ce faci aici? Credeam că eşti cu prinţul.
Da, până am fost prinsă în sticlă.
După ce i-ai dat corabia,
Barbă-Neagră a terorizat mulţi oameni, chiar şi feţe regeşti din Arendelle.
Regina ţi-a prins corabia, ca pedeapsă.
- Elsa? - Eu am fost prinsă în magie.
Mulţumesc că m-ai eliberat.
Aceea era adevărata Ursula? De ce te-a aruncat în apă?
Fiindcă am ţinut atât de mult să obţin ce vreau,
încât am făcut o promisiune deşartă.
Poate avea dreptate, iar răii nu pot avea parte de finaluri fericite.
Poate pentru că răii nu procedează cum trebuie.
Am nevoie de ajutorul tău.
- Sper că nu ai avut probleme. - M-am descurcat.
Aştept asta de un secol! N-aş fi reuşit fără tine, Ursula.
Unde vrei să mergi mai întâi?
N-o duci nicăieri!
Nu vă băgaţi! Ne priveşte doar pe mine şi pe Regele Mărilor.
Ba nu, mă priveşte pe mine! Hook mi-a spus totul!
Ai vrut să-mi răpeşti tot ce-mi mai rămăsese de la mama!
Ca să nu te pierd cum am pierdut-o pe ea.
Mi-ai păcălit fiica, dar eu te cunosc bine!
Nu-ţi pasă decât de răzbunare!
- Iar acum nu vei mai avea parte de ea. - Nici nu ştii ce ai făcut!
Cutezi să ataci un zeu?
Nu trebuie să te ucid ca să suferi.
Ştiu că nu doar eu sunt mistuit de dorinţa de răzbunare!
Nu!
Nu vei mai scufunda nicio corabie cu asta.
Ai spus că ai onoare! Ai promis că nu-mi vei răpi vocea!
Înainte ca tatăl tău să-mi risipească unica şansă de răzbunare.
Tata e un tiran, dar nici tu nu eşti departe.
Ţine-o! Dacă aşa sunt oamenii, nimeni nu merită s-o audă!
Ursula!
Dă-mi cochilia.
Şi să ai satisfacţia de a i-o da înapoi?
Pleacă!
Înainte s-o distrug, laolaltă cu ce ţi-e mai drag pe lume.
Bine că poţiunea a fost temporară!
Eşti mai atractiv neîngrijit decât din lemn.
- Îmi caut prietena. - Ne-a găsit Salvatoarea. Pleacă!
Bravo, mamă!
Când eşti bandit, înveţi că uşa din spate e descuiată.
- August, eşti teafăr? - N-o să mor.
Văd că ai exersat.
Cineva mi-a spus să am încredere în mine.
Ştiam că vei reuşi.
Bine ai revenit, chiar dacă nu e aşa cum ar fi trebuit.
Mă bucur că n-am aşteptat 20 de ani ca să te revăd aşa.
Şi eu.
- Hai, să mergem! - Nu pleacă nimeni!
Unde naiba e Hook? Ce i-ai făcut?
Îmi pare rău, dar e momeală pentru rechini.
Dacă nu cobori mâinile, mama ta va respira prin branhii.
Îmi pare rău, Ursula, dar n-am avut încotro.
Chiar nu înţelegi?
Doar cântecele mele ţineau în viaţă spiritul mamei.
Acum a dispărut pe vecie.
Ai vrut să-mi aleg o tabără. Ei bine, am ales-o.
- Pe a mea. - Ursula, nu!
N-ai vrut decât să rămân sirena ta iubită. Nu voi mai fi aşa!
Nu voi mai fi nici măcar sirenă!
M-ai botezat Ursula după numele Zeiţei Mărilor din vechime.
Se spune că era puternică. Aşa vreau să fiu şi eu.
Ursula, stai!
Acum sunt mai puternică decât tine, iar mările vor fi la cheremul meu!
Nu trebuie să mă ocroteşti, tată. Trebuie să te temi de mine.
Ursula, nu e nevoie să faci asta.
Te înşeli. Nu-l pot lăsa să plece cu voi,
când doar Autorul îmi poate oferi ceea ce vreau!
Nu e adevărat.
Cum de încă răsufli?
Eu ştiu să supravieţuiesc sau tu nu ştii să ucizi.
N-ai nevoie de Autor pentru a-ţi atinge ţelul.
Ştiu de ce nu ţi-ai putut elibera vocea din cochilie.
Doar cel care a vrăjit-o poate face asta.
- Stai puţin. Adică... - Da.
- Tată! - Ursula!
Cum de eşti aici, pe tărâmul ăsta?
O tânără sirenă mi-a deschis un portal.
Trebuie să-ţi spun ceva. Îmi pare rău, Ursula.
Nu trebuia să te silesc să-ţi foloseşti vocea ca pe o armă.
Dar, de fiecare dată când te auzeam cântând,
auzeam vocea mamei tale şi sufeream cumplit.
Am lăsat suferinţa să-mi aţâţe setea de răzbunare, dar am greşit.
Ar fi trebuit să-mi amintesc că mai am încă ceva de la ea: pe tine.
Vreau să-ţi dau vocea înapoi, pentru a o auzi o ultimă dată.
Acum eşti din nou împlinită, aşa că te voi lăsa.
Aşteaptă!
Vocea mea e tot ce mi-a mai rămas de la mama.
Mi-ai răpit-o o dată, dar nu vreau să-ţi fac la fel.
- Ce spui? - Mi-a fost dor de tine.
Şi mie!
Unde e Cruella?
S-o fi strecurat să-l prevină pe Gold. Să plecăm înainte să vină!
Te simţi bine?
Hook, ce e?
- I-ai dat Ursulei tot ce a vrut. - Dar a fost cât pe ce să nu.
Voiam atât de mult să aflu ce unelteşte Crocodilul, că era să redevin cum eram.
Nici nu ştii cât de uşor este să te laşi pradă din nou întunericului.
Ai îndreptat toate greşelile pe care le-ai făcut faţă de Ursula.
Da, dar asta îmi aminteşte de ceva.
De ce anume?
Am tot discutat despre Autor şi carte,
dar am neglijat un lucru.
- Am fost un ticălos. - Dar acum nu mai eşti.
Nici Regina, dar tot a pierdut finalul fericit.
După regulile cărţii, e doar o chestiune de timp până îl pierd pe al meu.
Dacă te temi să-l pierzi, înseamnă că l-ai găsit deja.
Care este?
Chiar nu ştii, Emma?
Tu eşti.
Ce pierdere de vreme!
Uşa nu e în conac, dar sigur e în Storybrooke. O vom găsi negreşit.
Ce cauţi aici? Unde e August?
- L-au salvat eroii. - Un singur lucru aveai de făcut!
Nu e vina mea. Printre noi e un trădător.
- Ce nesăbuit s-ar pune cu noi? - Ştiu prea bine cine.
Ursula. Ne-a trădat pentru a se reîntâlni cu tăticuţul ei drag.
Ne-am pierdut informatorul, dar încă avem informaţia de la el.
Adu-ne desenul cu uşa. Poate păpuşii i-a scăpat un detaliu.
Deci ne luăm rămas-bun.
Da, dar, mai întâi, trebuie să-mi respect promisiunea.
Mă tem că planul lui Gold o implică pe Emma.
Doar ea le poate oferi răilor finaluri fericite.
Credeam că-l va pune pe Autor să rescrie poveştile.
Nu e aşa de simplu. Autorul nu poate schimba lumea asta,
fiindcă nu le-a dat tuturor finaluri fericite aici.
- Emma a făcut asta. - Ea e Salvatoarea.
Câtă vreme există un Salvator, Autorul nu le poate da răilor ce vor.
Iar Întunecatul ştie asta.
- Va încerca s-o ucidă pe Emma. - Chiar mai rău.
Vrea să-i umple inima de întuneric pentru totdeauna.
- Avem noroc că n-a păţit nimic. - Nu e noroc. Ne-ai transmis mesajul.
- Ajută-mă cu ceva. - Cu ce?
Azi am visat că Robin s-a întors şi că eram în sfârşit împreună.
Dar apoi am apărut eu... Mă rog, Regina cea Rea.
Avea o minge de foc în mână.
Nu sunt Archie, dar cred că te temi că ai fost rea şi că poţi redeveni rea.
Nu cred.
În visul meu, nu cred că Regina cea Rea voia să-i facă ceva lui Robin.
- Cred că voia să-l apere. - De ce anume?
Nu ştiu. Asta a fost senzaţia pe care am avut-o.
Meseria ta era să urmăreşti oamenii.
Poţi să-mi faci rost de un număr de telefon sau de o cale de a-l contacta?
- Da, pot. - Mamă!
- Ce caută aici? - N-ai motiv de teamă, crede-mă.
August, să vorbim despre cum îmi voi păstra acoperirea cu Gold.
Am putut veni aici doar fiindcă ei cred că fur pagina asta.
Nu am găsit uşa la conacul Vrăjitorului.
- Asta fiindcă nu e acolo. - Poftim?
Dar ai spus că nu ştii unde e şi nu ţi-a crescut nasul.
Nu mi-a crescut fiindcă nu am minţit.
Când m-a întrebat Gold, nu ştiam unde e uşa,
fiindcă nu ştiam unde ţinea Henry pagina asta.
Regina, nu e o simplă ilustraţie.
Chiar asta e uşa.
Autorul este ferecat înăuntrul cărţii.